15.06.26

Справа № 635/8170/25
 
Провадження № 2/635/1052/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2026 року смт Покотилівка Харківського району Харківської області 
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді – Даниленко Т.П.,
за участі секретаря судового засідання – Альохіної В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «Кредитсервіс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , яким просить стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» (місцезнаходження: 01133, місто Київ, вул. Коновальця Євгена, будинок 36-Д, приміщення 65-з; ЄДРПОУ 41125531) суму заборгованості за Кредитним договором № 240329-007 від 29.03.2024 р. за період із 29.03.2024 р. по 29.03.2025 р. у розмірі 87013,79 грн.; суму сплаченого судового збору у розмірі 2 422,40 грн., суму правничої допомоги за підготовку та направлення позовної заяви до суду та представництва інтересів Позивача у суді, відповідно до Акту № 3 від 23.06.2025 р. до договору № 25-01/23 від 25.01.2023 р. у розмірі 7 000,00 грн. 
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 29.03.2024 між ТОВ «Кредитсервіс» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 240329-007. Відповідно до п. 5.1. Кредитного договору, Кредитодавець надає Позичальнику кредит у розмірі 46052,63 на умовах строковості, зворотності, платності (надалі - кредит), а Позичальник зобов`язується повернути кредит Кредитодавцю та оплатити за користування кредитом на умовах, що передбачені цим Договором. Відповідно до п. 5.3. Кредитного договору, Кредит надається Позичальнику шляхом перерахування суми Кредиту на банківський (картковий) рахунок Позичальника. Відповідно до п. 5.4. Кредитного договору, Позичальнику надається кредит в розмірі передбаченому п. 3.1. Договору. Відповідно до п. 5.5. Кредитного договору, Позичальнику перераховується на його картковий рахунок сума зазначена в пункті 3.2. Договору в день укладення Договору. Відповідно до п. 5.6. Кредитного договору, різниця між сумою зазначеною в п. 3.1. Договору та сумою зазначеною в п. 3.2. Договору є відсотками за перший день користування Кредитом, входить до тіла Кредиту і утримується з Позичальника за рахунок Кредиту в день видачі Кредиту. Відповідно до п. 8.1. Кредитного договору, Договір набуває чинності і діє 10 (десять) років з моменту укладення, але в будь-якому випадку до повного виконання Позичальником своїх зобов`язань за Договором. Відповідно до п. 8.4.6. Кредитного договору, Позичальник підписує Договір за допомогою введення отриманого одноразового цифрового ідентифікатора, в особистому кабінеті в електронній системі з укладення договорів Кредитодавця. Відповідно до Кредитного договору, Сторони домовились, що Кредитодавець при підписанні цього Договору та при укладенні додаткових угод до нього може використовувати факсимільне відтворення підпису (факсимілє), аналоги власноручних підписів їх уповноважених осіб за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного - числового підпису або іншого аналогу власноручного підпису. Кредитний договір № 240329-007 від 29.03.2024 року було підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором Y535286 (29.03.2024 14:12:04). Відповідно до Умов Кредитного договору, крім щомісячних процентів, стягується одноразова комісія за видачу кредиту від початкової суми кредиту у розмірі 24 % (сума одноразової комісії складає 11 052,63 грн.). Разові проценти стягуються із суми кредиту у день перерахування кредиту на банківський рахунок Позичальника. На банківський рахунок Позичальника було перераховано кредитні кошти у розмірі 35 000,00 грн., із урахуванням стягнутої одноразової комісії за видачу кредиту, яка визначена Кредитним договором, у розмірі 24 %, що в грошовому еквіваленті 11 052,63 грн. Як доказ перерахування коштів ТОВ «Кредитсервіс» надає разом із позовною заявою копію платіжної інструкції № 513 від 29.03.2024 р. на перерахування кредитних коштів ОСОБА_1 . Згідно розрахунку кредитної заборгованості та виписки з особового рахунку за Кредитним договором № 240329-007 від 29.03.2024 року станом на 12.05.2025 р. заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Кредитсервіс» становить 87 013,79 грн, яка складається з: Прострочена заборгованість за сумою кредиту 36 815,24 грн. Прострочена заборгованість за комісією 0,00 грн. Прострочена заборгованість за процентами 50 198,55 грн. Строкова заборгованість за сумою кредиту 0,00 грн. Строкова заборгованість за комісією 0,00 грн. Строкова заборгованість за процентами 0,00 грн. Строкова заборгованість за штрафами та пенею 0,00 грн. Станом на дату 12.05.2025 року ТОВ «Кредитсервіс» повідомляє, що заборгованість за Кредитним договором № 240329-007 від 29.03.2024 року не погашена. У зв`язку із порушенням кредитних зобов`язань зі сторони Відповідача, 06.06.2025 р. відповідно до Кредитного договору, представник Кредитодавця направив на адресу реєстрації Відповідача досудову вимогу щодо дострокового погашення заборгованості. Відповідно до витягу із АТ «Укрпошта» за трекінг номером 0601155124958, відправлення (досудова вимога листом цінним з описом). Вручено одержувачу. Відповідач свідомо не скористався своїм правом на отримання строку для погашення заборгованості за Кредитним договором. Звертає увагу суду, що вжити заходів досудового врегулювання спору ТОВ «Кредитсервіс» не вдалося.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 02.10.2025 провадження у справі відкрито. 
Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак разом з позовною заявою до суду подано клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги представник позивача підтримує в повному обсязі та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила в позові відмовити та надіслала відзив.
У відзиві на позовну заяву, відповідач вказує на те, що Позивач стверджує, що надав мені кредит у сумі 46 052,63 грн. Проте згідно з платіжним дорученням № 513 від 29.03.2024 р. фактично на мою банківську картку було перераховано лише 35 000,00 грн. Різниця у розмірі 11 052,63 грн була утримана Позивачем одноразово як «комісія за видачу кредиту». Відповідно до ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», кредитодавцю заборонено встановлювати будь-які комісії за дії, що супроводжують надання кредиту, зокрема його оформлення та видачу. Такі умови договору є нікчемними, що підтверджується правовими висновками Верховного Суду (зокрема у справах № 682/1035/17, № 204/6931/15-ц). Отже, нарахування відсотків на суму 46 052,63 грн, яку я фактично не отримувала, є штучним завищенням боргу та не ґрунтується на вимогах закону. 2. Щодо здійснених оплат та їх зарахування За період дії кредитного договору мною було сплачено 32 200,00 грн, що Позивачем не заперечується. Разом з тим, зазначені кошти були зараховані Позивачем переважно на погашення незаконної комісії та відсотків, а не на погашення тіла кредиту. Вважаю такі дії неправомірними, оскільки платежі повинні зараховуватись насамперед у рахунок реально отриманого тіла кредиту — 35 000 грн. Фактично, мною майже повністю повернуто суму отриманих коштів. Щодо неспівмірності та карального характеру відсотків Позивачем заявлено до стягнення 50 198,55 грн відсотків, що суттєво перевищує суму фактично отриманого кредиту. Такий розмір відсотків є несправедливим, економічно необґрунтованим та таким, що порушує принципи добросовісності, розумності та справедливості, закріплені у ст. 3, 509, 627 ЦК України На підставі ст. 551 ЦК України прошу суд зменшити розмір нарахованих відсотків до співмірного та справедливого рівня. Щодо витрат на правничу допомогу та судового збору Заперечую проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу та судового збору у заявленому розмірі, оскільки: відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, витрати на правничу допомогу мають бути співмірними зі складністю справи; дана справа є малозначною та типовою; відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог. З огляду на необґрунтованість заявленої суми позову, судовий збір та інші витрати підлягають пропорційному зменшенню. Щодо обов`язку Позивача довести правомірність розрахунку боргу Згідно зі ст. 12 та 81 ЦПК України, обов`язок доведення обставин, на які посилається Позивач, покладається саме на нього. Наданий суду розрахунок заборгованості є одностороннім, не містить детальної формули нарахування відсотків та не дозволяє перевірити його достовірність, що суперечить принципу змагальності сторін. Суд не може покладати рішення виключно на внутрішній розрахунок кредитора без належних та допустимих доказів. Щодо недопустимості нарахування відсотків на суму, яку відповідач фактично не отримував Нарахування відсотків на суму, яка не була фактично отримана Відповідачем, суперечить правовій природі кредитного зобов`язання та є формою безпідставного збагачення, забороненого ст. 1212 ЦК України. Щодо принципів справедливості та добросовісності Відповідно до ст. 3, 13, 509 ЦК України, цивільні правовідносини повинні здійснюватися на засадах справедливості, добросовісності та розумності. Заявлені до стягнення відсотки мають каральний характер та підлягають судовому коригуванню.
Представником позивача надані письмові заперечення, відповідно до яких зазначено, що Відповідач не заперечує факту укладення між сторонами договору, зазначена обставина відповідно до вимог ст. 82 ЦПК України вважається такою, що не потребує доведення. Визнання Відповідачем факту укладення договору свідчить про погодження ним юридичного факту виникнення між сторонами договірних правовідносин та підтверджує обов`язок належного виконання взятих на себе зобов`язань. Таким чином, оскільки факт укладення договору не є спірним і визнається Відповідачем, а отже, відповідно до процесуального закону не підлягає доказуванню. Посилання Відповідача на ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» є безпідставним, оскільки зазначена норма регулює порядок надання кредитодавцем інформації споживачу протягом строку дії договору про споживчий кредит та не містить положень щодо заборони встановлення комісій за оформлення або видачу кредиту. Відтак твердження Відповідача про наявність такої заборони не відповідає змісту зазначеної правової норми. Таке посилання є безпідставним та ґрунтується на неправильному застосуванні зазначеної судової практики до спірних правовідносин. До того ж Відповідач помилково ототожнює різні за своєю правовою природою платежі, оскільки Кредитним договором передбачено не щомісячну плату за обслуговування кредиту, а одноразову комісію за видачу кредиту, що має інше правове значення. Одноразова комісія за видачу кредиту та щомісячна комісія за обслуговування кредиту є різними за своєю правовою природою платежами : перша є складовою загальної вартості кредиту та сплачується одноразово при його наданні, тоді як друга має періодичний характер і пов`язана з обслуговуванням кредиту протягом строку його дії, що може бути предметом окремої правової оцінки. Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісії, пов`язані з наданням кредиту, за умови їх визначення в умовах договору та доведення до відома споживача. Відповідно до Кредитного договору (п. 3.1 та п. 5.4), Клієнту було надано кредит у сумі 46 052,63 грн. Згідно з умовами Кредитного договору, крім нарахування процентів за користування кредитом, передбачено стягнення одноразової комісії за видачу кредиту від початкової суми кредиту у розмірі 24 %, що у грошовому еквіваленті становить 11 052,63 грн. Одноразова комісія утримується із суми кредиту у день перерахування кредитних коштів на банківський рахунок Позичальника. Тобто в даному випадку умова щодо комісії чітко сформульована та позичальник її прийняв, а отже є правомірною та не може кваліфікуватися як нікчемна. На банківський рахунок Позичальника було перераховано кредитні кошти у розмірі 35 000,00 грн з урахуванням стягнутої одноразової комісії за видачу кредиту, передбаченої Кредитним договором, у розмірі 24 %, що в грошовому еквіваленті становить 11 052,63 грн. Пунктом 5.6 Кредитного договору передбачено, що Різниця між сумою зазначеною в п. 3.1. Договору та сумою зазначеною в п. 3.2 є комісією за видачу кредиту, входить до тіла Кредиту і утримується з Позичальника за рахунок Кредиту в день видачі Кредиту. Відповідно до п. 7.1 Договору, за користування кредитом Позичальник сплачує Кредитодавцю платежі, строки і суми яких визначені Графіком платежів. Плата за користування кредитом нараховується щоденно за кожен день користування кредитом. У складі плати за користування кредитом можуть нараховуватися проценти за перший день користування кредитом, фіксована щомісячна комісія та (або) одноразова комісія залежно від обраного Позичальником кредитного продукту. Згідно з п. 7.4 Кредитного договору, за видачу кредиту Позичальник сплачує комісію у розмірі, встановленому Договором, яка утримується з Позичальника у день видачі кредиту за рахунок кредитних коштів. Отже, умовами Кредитного договору чітко передбачено, що одноразова комісія за видачу кредиту утримується за рахунок кредитних коштів Позичальника та входить до загального розміру кредиту, а тому не змінює погодженого сторонами розміру кредиту та не є додатковим платежем, не передбаченим умовами Договору. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Одноразова комісія за надання кредиту, передбачена Кредитним договором, є законною за умови, що вона чітко визначена в умовах договору, а Позичальник був належним чином ознайомлений із її розміром та погодився на неї при укладенні договору. Відтак, одноразова комісія за видачу кредиту чітко визначена умовами Договору та відображена у графіку платежів. Узагальнена судова практика підтверджує, що така комісія не є незаконною, оскільки вона становить винагороду кредитодавця за прийняття рішення про надання кредиту, а не оплату послуг, які відповідно до закону мають надаватися безоплатно. Враховуючи, що одноразова комісія відповідно до умов Кредитного договору входить до тіла кредиту, а розмір кредиту визначений сторонами у сумі 46 052,63 грн, нарахування процентів за користування кредитом саме на зазначену суму відповідає вимогам ст. 1048 Цивільного кодексу України та умовам укладеного сторонами договору. Крім того, Позичальник, будучи належним чином ознайомленим із умовами кредитування, у тому числі щодо структури кредитної заборгованості, розміру одноразової комісії та порядку її утримання за рахунок кредитних коштів, не скористався передбаченим ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування» правом відмовитися від договору протягом 14 календарних днів з дня його укладення, кредитні кошти не повернув та заперечень щодо умов договору у встановлений законом строк не заявив, що додатково підтверджує його добровільну згоду з умовами договору. Таким чином, доводи Відповідача щодо незаконності встановлення одноразової комісії за видачу кредиту та неправомірності нарахування процентів на повну суму кредиту є необґрунтованими, спростовуються положеннями Кредитного договору, нормами чинного законодавства України та не підтверджуються належними доказами. Відповідач не надав жодних доказів, які б свідчили про неправомірність або нікчемність встановленої одноразової комісії, а відсутність таких доказів підтверджує її законність та добровільну згоду сторін на відповідні умови Кредитного договору. Позивач не погоджується з твердженням Відповідача щодо зарахування внесених коштів у рахунок погашення комісії та вважає безпідставним висновок про те, що такі кошти мають у першочерговому порядку зараховуватися саме в рахунок погашення тіла кредиту, оскільки такі твердження є необґрунтованими та не відповідають умовам договору та вимогам чинного законодавства України. На підтвердження наявності заборгованості Позивачем до матеріалів справи надано виписку з особового рахунку та розрахунок заборгованості, які відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є належними та допустимими доказами. Наданий разом із позовною заявою розрахунок заборгованості спростовує твердження Відповідача про те, що нею майже повністю повернуто суму отриманих кредитних коштів. Так, як вбачається з таблиці 1, що є складовою частиною розрахунку заборгованості, сума тіла кредиту становить 46 052,63 грн, а загальна сума нарахованих відсотків за весь період дії договору — 72 161,16 грн. Із зазначених сум Відповідачем фактично сплачено 9 237,39 грн у рахунок погашення тіла кредиту та 21 962,61 грн — у рахунок погашення відсотків, що враховано Позивачем при формуванні заявлених позовних вимог. Таким чином, залишок заборгованості становить: — за тілом кредиту: 36 815,24 грн (46 052,63 грн – 9 237,39 грн); — за процентами: 50 198,55 грн (72 161,16 грн – 21 962,61 грн). Отже, доводи Відповідача щодо майже повного погашення суми отриманого кредиту не відповідають фактичним обставинам та спростовуються наявними матеріалами і наданим Позивачем розрахунком заборгованості. Відповідач зазначає, що платежі повинні зараховуватись насамперед у рахунок погашення тіла кредиту, проте не обґрунтовує свої твердження з точки зору вимог чинного законодавства України. Підписанням Договору № 240329-007 від 29.03.2024 р. Відповідач підтвердив, що ознайомлений, повністю розуміє та погоджується з умовами зазначеного Договору. Відповідач у своїх запереченнях зазначає, що розмір відсотків є несправедливим, економічно необґрунтованим та таким, що порушує принципи добросовісності, розумності та справедливості. Водночас твердження Відповідача про «несправедливе» нарахування процентів ґрунтується на довільному, вибірковому та помилковому тлумаченні положень Кредитного договору, умов якого він фактично не спростовує та не заперечує. Такі доводи не містять належного правового обґрунтування та спрямовані виключно на уникнення виконання взятих на себе цивільно-правових зобов`язань. Таким чином, доводи ОСОБА_1 не підтверджені жодними належними та допустимими доказами і не спростовують обставин, викладених у позовній заяві. Доводи Відповідача щодо «перевищення суми нарахованих процентів над сумою основного боргу» є безпідставними та ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм законодавства та положень Кредитного договору. Нарахування процентів здійснювалося Позивачем виключно відповідно до умов Договору та в межах установленого сторонами строку кредитування, що підтверджується наданими суду розрахунками заборгованості. Позивач не порушив вимог Закону України «Про споживче кредитування», оскільки розмір процентної ставки, визначений договором, не перевищував 1 % на день, що відповідає вимогам ч. 5 ст. 8 зазначеного Закону. Умови Кредитного договору, включаючи розмір процентної ставки, порядок їх нарахування та строк кредитування, були погоджені сторонами до моменту підписання договору. Підписання Відповідачем договору є належним доказом його ознайомлення та згоди з умовами договору відповідно до статей 627, 628 ЦК України. Сама по собі обставина, що за період прострочення загальна сума нарахованих процентів може перевищувати суму основного боргу, не свідчить про порушення закону, а є прямим правовим наслідком невиконання Відповідачем свого грошового зобов`язання у встановлений строк, що прямо передбачено статтею 625 ЦК України. Розрахунок заборгованості, наданий суду на дослідження, це офіційний документ що виготовляється уповноваженим працівником Банку та засвідчується банківською печаткою, формується у ліцензованому програмному забезпеченні, у якому фіксується розподіл коштів на погашення заборгованості. У Розрахунку містяться відомості про нараховані суми заборгованості по відсотках та тілу кредиту, а також дати їх нарахування, фіксуються і внесені кошти на погашення заборгованості. Таким чином, у Розрахунку наведено всю необхідну інформацію, що підтверджує наявність заборгованості, та дати їх нарахування відповідно до Договору. Відповідач зазначає, що розмір витрат на правову допомогу не відповідає критерію розумності розміру та складності справи. У позовній заяві представником Позивача було зазначено попередній розмір витрат Позивача на професійну правничу допомогу, а саме, розмір витрат на правничу допомогу становить 7 000,00 грн. На підтвердження витрат Позивача на правничу допомогу, до позовної заяви було додано копію Договору про надання правової допомоги № 25-01/2023 від 25.01.2023 року, копію Акту приймання-передачі справ на надання правової допомоги, копію Акту № 3 приймання-передачі наданої правової допомоги. У відповідності до положень умов Договору про надання правової допомоги, сторони визначили, що розмір винагороди становить 7 000,00 грн. за підготовку та направлення позовної заяви або апеляційної, або касаційної скарги. Також, у Акті приймання-передачі справ на надання правової допомоги зазначено, що форма правової допомоги це «представництво прав та захист законних інтересів Клієнта в суді». Отже, у відповідності до положень Договору про надання правової допомоги, сторони визначили фіксований розмір винагороди в розмірі 7 000,00 грн. за подання позовної заяви до суду першої інстанції та за представництво інтересів Клієнта у суді по такій справі, незалежно від часу та обсягу робіт які будуть надані адвокатом.
Відповідачем надані письмові заперечення в яких зазначено, 29.03.2024 року між мною та ТОВ «Кредитсервіс» було укладено кредитний договір № 240329-007. Згідно з умовами договору сума кредиту визначена у розмірі 46 052,63 грн. Разом з тим, фактично на її банківський рахунок було перераховано лише 35 000,00 грн. Різниця у сумі 11 052,63 грн була утримана Позивачем як так звана «одноразова комісія за видачу кредиту». Отже, зазначену суму вона фактично не отримувала, не користувалася нею та не могла нею розпоряджатися. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України проценти нараховуються на суму фактично наданої позики. Кошти, які були утримані кредитодавцем у власну користь, не можуть вважатися такими, що були передані позичальнику. Позивач стверджує, що комісія у розмірі 11 052,63 грн входить до тіла кредиту. З таким твердженням не можна погодитися. За своєю правовою природою кредитом є грошові кошти, фактично передані позичальнику. Оскільки зазначена сума не була їй видана, вона не може включатися до основної суми боргу. Відповідно до ст. 11 та ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець зобов`язаний чітко розкривати загальні витрати за кредитом. Разом з тим сам факт зазначення комісії в договорі не означає автоматичної законності її включення до тіла кредиту. Якщо кошти фактично не передавалися позичальнику, вони не можуть вважатися сумою кредиту. Позивач нараховує проценти на суму 46 052,63 грн, хоча фактично було отримано лише 35 000,00 грн. Таким чином, проценти нараховуються, зокрема, на суму комісії, яка залишилася у самого позивача. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є умови договору, які всупереч принципу добросовісності призводять до істотного дисбалансу прав та обов`язків сторін. У даному випадку: фактично отримано 35 000,00 грн; до тіла кредиту включено 46 052,63 грн; заявлено до стягнення 87 013,79 грн. Такий розмір вимог є явно неспівмірним та ставить споживача у вкрай невигідне становище. Поданий Позивачем розрахунок заборгованості є незрозумілим, непрозорим та не дозволяє перевірити правильність заявленої до стягнення суми. З наданого розрахунку неможливо встановити: повний перелік усіх здійснених мною платежів; дати їх зарахування; порядок розподілу кожного платежу; залишок боргу після кожної оплати; методику формування суми боргу. У розрахунку фігурує сума 64 504,02 грн, яка не відповідає сумі кредиту, зазначеній у договорі (46 052,63 грн), а Позивач не надає жодного пояснення щодо її походження. Після 05.01.2025 показники у таблиці фактично не змінюються, що викликає обґрунтовані сумніви щодо достовірності розрахунку. Відповідачем протягом дії договору здійснювалися платежі на погашення кредитної заборгованості. Однак з поданого Позивачем розрахунку неможливо встановити, чи враховані всі мої платежі в повному обсязі. Неврахування частини платежів призводить до штучного завищення розміру боргу. Подані Позивачем документи не дають можливості перевірити зазначені обставини. Відповідно до ст. 3, 509, 627 ЦК України цивільні правовідносини повинні ґрунтуватися на принципах добросовісності, розумності та справедливості. Нарахування процентів на кошти, які фактично не були передані позичальнику, а також стягнення суми, що у декілька разів перевищує фактично отримані кошти, суперечить зазначеним принципам. Позивач просить стягнути 7 000,00 грн витрат на правничу допомогу. Справа є типовою, позовна заява та письмові пояснення складені за шаблоном. Відповідно до ст. 137 ЦПК України суд має право зменшити розмір витрат на правничу допомогу, якщо вони є неспівмірними. У разі задоволення позову просить зменшити суму таких витрат до мінімального розумного розміру. Провила відмовити ТОВ «Кредитсервіс» у задоволенні позову в повному обсязі. У разі якщо суд дійде висновку про наявність заборгованості: виключити з тіла кредиту 11 052,63 грн одноразової комісії; виключити проценти, нараховані на зазначену суму; врахувати всі фактично здійснені мною платежі; зменшити витрати на професійну правничу допомогу.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
В силу положень ч. 1 ст.13ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Пленум Верховного Суду України у пункті 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.
Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини.
29.03.2024 між Товариством з обмеженою відповідальності «Кредитсервіс» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 240329-007.
Кредитний договір № 240329-007 від 29.03.2024 року було підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором Y535286 (29.03.2024 14:12:04).
На банківський рахунок Позичальника було перераховано кредитні кошти у розмірі 35 000,00 грн., із урахуванням стягнутої одноразової комісії за видачу кредиту, яка визначена Кредитним договором, у розмірі 24 %, що в грошовому еквіваленті 11 052,63 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 513 від 29.03.2024 р.
Згідно з розрахунком кредитної заборгованості та виписки з особового рахунку за Кредитним договором № 240329-007 від 29.03.2024 року станом на 12.05.2025 р. заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Кредитсервіс» становить 87013,79 грн., яка складається з: Прострочена заборгованість за сумою кредиту 36815,24 грн. Прострочена заборгованість за комісією 0,00 грн. Прострочена заборгованість за процентами 50 198,55 грн. Строкова заборгованість за сумою кредиту 0,00 грн. Строкова заборгованість за комісією 0,00 грн. Строкова заборгованість за процентами 0,00 грн. Строкова заборгованість за штрафами та пенею 0,00 грн.
Станом на дату 12.05.2025 ТОВ «Кредитсервіс» заборгованість за Кредитним договором № 240329-007 від 29.03.2024 року не погашена.
У зв`язку із порушенням кредитних зобов`язань зі сторони Відповідача, 06.06.2025 р. відповідно до Кредитного договору, представник Кредитодавця направив на адресу реєстрації Відповідача досудову вимогу щодо дострокового погашення заборгованості. Відповідно до витягу із АТ «Укрпошта» за трекінг номером 0601155124958, відправлення (досудова вимога листом цінним з описом). Вручено одержувачу.
Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними длядоговорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з частиною 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами 1, 2 статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно з частиною 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК України та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним у ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому у ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому у ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно зі ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт).
Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначений Порядок укладення електронного договору.
Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову.
Судом встановлено, що 29.03.2024 між Товариством з обмеженою відповідальності «Кредитсервіс» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 240329-007.
Відповідно до п. 5.1. Кредитного договору, Кредитодавець надає Позичальнику кредит у розмірі 46052,63 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит Кредитодавцю та оплатити за користування кредитом на умовах, що передбачені цим Договором.
Відповідно до п. 5.3. Кредитного договору, Кредит надається Позичальнику шляхом перерахування суми Кредиту на банківський (картковий) рахунок Позичальника. Відповідно до п. 5.4. Кредитного договору, Позичальнику надається кредит в розмірі передбаченому п. 3.1. Договору.
Відповідно до п. 5.5. Кредитного договору, Позичальнику перераховується на його картковий рахунок сума зазначена в пункті 3.2. Договору в день укладення Договору.
Відповідно до п. 5.6. Кредитного договору, різниця між сумою зазначеною в п. 3.1. Договору та сумою зазначеною в п. 3.2. Договору є відсотками за перший день користування Кредитом, входить до тіла Кредиту і утримується з Позичальника за рахунок Кредиту в день видачі Кредиту.
Відповідно до п. 8.1. Кредитного договору, Договір набуває чинності і діє 10 (десять) років з моменту укладення, але в будь-якому випадку до повного виконання Позичальником своїх зобов`язань за Договором.
Відповідно до п. 8.4.6. Кредитного договору, Позичальник підписує Договір за допомогою введення отриманого одноразового цифрового ідентифікатора, в особистому кабінеті в електронній системі з укладення договорів Кредитодавця.
Відповідно до Кредитного договору, Сторони домовились, що Кредитодавець при підписанні цього Договору та при укладенні додаткових угод до нього може використовувати факсимільне відтворення підпису (факсимілє), аналоги власноручних підписів їх уповноважених осіб за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного - числового підпису або іншого аналогу власноручного підпису.
Кредитний договір № 240329-007 від 29.03.2024 було підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором Y535286 (29.03.2024 14:12:04).
Відповідно до Умов Кредитного договору, крім щомісячних процентів, стягується одноразова комісія за видачу кредиту від початкової суми кредиту у розмірі 24 % (сума одноразової комісії складає 11 052,63 грн.).
Разові проценти стягуються із суми кредиту у день перерахування кредиту на банківський рахунок Позичальника.
На банківський рахунок Позичальника було перераховано кредитні кошти у розмірі 35 000,00 грн., із урахуванням стягнутої одноразової комісії за видачу кредиту, яка визначена Кредитним договором, у розмірі 24 %, що в грошовому еквіваленті 11 052,63 грн.
Як доказ перерахування коштів ТОВ «Кредитсервіс» надано копію платіжного доручення № 513 від 29.03.2024 на перерахування кредитних коштів ОСОБА_1 .
Згідно з розрахунком кредитної заборгованості та виписки з особового рахунку за Кредитним договором № 240329-007 від 29.03.2024 року станом на 12.05.2025 р. заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Кредитсервіс» становить 87013,79 грн., яка складається з: Прострочена заборгованість за сумою кредиту 36815,24 грн. Прострочена заборгованість за комісією 0,00 грн. Прострочена заборгованість за процентами 50 198,55 грн. Строкова заборгованість за сумою кредиту 0,00 грн. Строкова заборгованість за комісією 0,00 грн. Строкова заборгованість за процентами 0,00 грн. Строкова заборгованість за штрафами та пенею 0,00 грн.
Станом на дату 12.05.2025 заборгованість за Кредитним договором № 240329-007 від 29.03.2024 не погашена.
У зв`язку із порушенням кредитних зобов`язань зі сторони Відповідача, 06.06.2025 відповідно до Кредитного договору, представник Кредитодавця направив на адресу реєстрації Відповідача досудову вимогу щодо дострокового погашення заборгованості.
Відповідно до витягу із АТ «Укрпошта» за трекінг номером 0601155124958, відправлення (досудова вимога листом цінним з описом). Вручено одержувачу. 
Відповідач у своїх поясненнях зазначає, що до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець зобов`язаний надати споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавців з метою прийняття обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, у тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.
Однак такі доводи не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки вимоги законодавства щодо доведення істотних умов кредитування до відома споживача були повністю дотримані Позивачем, а Відповідач підтвердив свою обізнаність та згоду з такими умовами шляхом укладення кредитного договору.
29.03.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 240329-007.
Істотні умови кредитування, про неналежне ознайомлення з якими заявляє Відповідач, визначені безпосередньо в умовах договору, а також у Паспорті споживчого кредиту, та включають: дані кредитодавця та позичальника; суму кредиту та строк його дії;процентну ставку за перший місяць та за наступні місяці, а також річну процентну ставку; кількість щомісячних платежів і порядок їх сплати; відсоток одноразової комісії; розрахунок суми щомісячного платежу з урахуванням акційних умов; розрахунок загальної вартості кредиту; детальний графік погашення тіла кредиту та нарахованих процентів.
Відповідно до п. 11.11 Кредитного договору, підписанням Договору Позичальник підтвердив, що він: 11.11.1. ознайомлений, повністю розуміє, безумовно акцептує та зобов`язується неухильно дотримуватися умов Публічної пропозиції (оферти) ТОВ «Кредитсервіс» щодо укладення договору про надання кредиту на умовах продукту «Рекредит» у редакції від 17.11.2023 року, яка є невід`ємною частиною цього Договору; 11.11.2. до укладення Договору він отримав від Кредитодавця інформацію, передбачену частиною другою статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та статтею 9 Закону України «Про споживче кредитування».
Кредитний договір № 240329-007 від 29.03.2024 року було підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором Y535286 (29.03.2024 14:12:04), що свідчить про його належне ознайомлення з умовами договору та повну згоду з ними.
Крім того, на момент укладення кредитного договору Позичальником не було заявлено жодних заперечень чи незгоди з умовами кредитування. Законом України «Про захист прав споживачів» та Законом України «Про споживче кредитування», передбачено право споживача відмовитися в односторонньому порядку від договору про споживчий кредит протягом 14 днів з дня його укладення без зазначення причин. Вказане право також прямо передбачене умовами Кредитного договору, зокрема п. 9.3.2.
Однак Відповідач зазначеним правом не скористалася, відмову від договору у встановлений законом строк не заявляла та продовжувала користуватися кредитними коштами на погоджених між сторонами умовах, що додатково підтверджує добровільність укладення договору та прийняття його умов.
Позивачем було належним чином виконано всі вимоги чинного законодавства щодо інформування споживача про умови кредитування до укладення договору. Істотні умови кредиту були чітко визначені у Кредитному договорі та Паспорті споживчого кредиту, з якими Відповідач ознайомився та добровільно погодився шляхом підписання договору в електронній формі.
Отже, твердження Відповідача про порушення кредитодавцем вимог законодавства є безпідставними та не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову.
Позивач належним чином дотримався умов Договору та ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», оскільки Відповідача було письмово повідомлено про наявність прострочення, необхідність усунення порушень та встановлено відповідний строк для виконання зобов`язань.
Доказом цього факту є наявність копії досудової вимоги від 06.06.2025, що міститься в матеріалах справи, опису з інформацією про отримувача та її адресу: АДРЕСА_2 , а також Списку згрупованих відправлень від 06.06.2025 р., який містить адресу відправки та трекінг відправлення № 0601155124958, за яким можна прослідкувати шлях направлення листа.
Таким чином, Позивач належним чином виконав свої обов`язки, надіславши досудову вимогу на вказану Відповідачем адресу, у якій чітко зазначено суму заборгованості, термін її повернення та наслідки несплати.
Відповідач у відзиві посилається на судову практику Верховного Суду, в якій зазначено, що обов`язок позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемним відповідно до ч. 12 ст. 11 та ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Однак таке посилання є безпідставним та ґрунтується на неправильному застосуванні зазначеної судової практики до спірних правовідносин. Відповідач помилково ототожнює різні за своєю правовою природою платежі, оскільки Кредитним договором передбачено не щомісячну плату за обслуговування кредиту, а одноразову комісію за видачу кредиту, що має інше правове значення. Одноразова комісія за видачу кредиту та щомісячна комісія за обслуговування кредиту є різними за своєю правовою природою платежами: перша є складовою загальної вартості кредиту та сплачується одноразово при його наданні, тоді як друга має періодичний характер і пов`язана з обслуговуванням кредиту протягом строку його дії, що може бути предметом окремої правової оцінки.
Відповідно до Кредитного договору Клієнту було надано кредит у сумі 35 000 грн. Згідно з умовами Кредитного договору, крім нарахування процентів за користування кредитом, передбачено стягнення одноразової комісії за видачу кредиту від початкової суми кредиту у розмірі 24 %, що у грошовому еквіваленті становить 11 052,63 грн. Разові проценти стягуються із суми кредиту у день перерахування кредитних коштів на банківський рахунок Позичальника.
На банківський рахунок Позичальника було перераховано кредитні кошти у розмірі 35 000,00 грн з урахуванням стягнутої одноразової комісії за видачу кредиту, передбаченої Кредитним договором, у розмірі 24 %, що в грошовому еквіваленті становить 11 052,63 грн.
Згідно з п. 4 ч. 1 с. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісії, пов`язані з наданням кредиту, за умови їх належного визначення в умовах договору та доведення до відома споживача.
Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19, та не суперечить їй, оскільки у даній справі мова йде саме про одноразову комісію за надання кредиту, а не про щомісячну плату за його обслуговування.
Відповідач у своєму Відзиві посилається на несправедливі умови Кредитного договору, зокрема щодо встановлення обов`язку сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Водночас твердження Відповідача про «несправедливе» нарахування процентів ґрунтується на довільному, вибірковому та помилковому тлумаченні положень Кредитного договору, умов якого він фактично не спростовує та не заперечує. Такі доводи не містять належного правового обґрунтування та спрямовані виключно на уникнення виконання взятих на себе цивільно-правових зобов`язань.
Таким чином, доводи Відповідача не підтверджені жодними належними та допустимими доказами і не спростовують обставин, викладених у позовній заяві.
Згідно розрахунку кредитної заборгованості та виписки з особового рахунку за Кредитним договором № 240329-007 від 29.03.2024 року станом на 12.05.2025 р. заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Кредитсервіс» становить 87 013,79 грн, яка складається з: Прострочена заборгованість за сумою кредиту 36 815,24 грн. Прострочена заборгованість за комісією 0,00 грн. Прострочена заборгованість за процентами 50 198,55 грн. Строкова заборгованість за сумою кредиту 0,00 грн. Строкова заборгованість за комісією 0,00 грн. Строкова заборгованість за процентами 0,00 грн. Строкова заборгованість за штрафами та пенею 0,00 грн.
Із наданого Позивачем розрахунку заборгованості та виписки з особового рахунку вбачається, що Відповідач виконував свої зобов`язання за договором неналежним чином. Так, за період з 29.03.2024 року по 29.03.2025 року нею було здійснено платежі на загальну суму 31 200 грн, а саме: 10.04.2024 на суму 500 грн., 25.04.2024 на суму 7 000 грн., 23.05.2024 на суму 3 000 грн., 25.05.2024 на суму 4 700 грн., 26.06.2024 на суму 7 500 грн., 26.07.2024 на суму 7 500 грн., 01.10.2024 на суму 1000 грн.
Суд враховує, що розмір процентів визначений пунктами 3.63.7 Кредитного договору, які чітко встановлюють розмір процентної ставки, її тип та порядок застосування, а саме: п. 3.6 денна процентна ставка становить 0,66 % на день та застосовується в межах строку кредиту; п. 1.5.2 денна процентна ставка у розмірі 0,32 % на день застосовується за умови дотримання акційних умов.
Доводи Відповідача щодо «перевищення суми нарахованих процентів над сумою основного боргу» є безпідставними та ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм законодавства та положень Кредитного договору.
Нарахування процентів здійснювалося Позивачем виключно відповідно до умов Договору та в межах установленого сторонами строку кредитування, що підтверджується наданими суду розрахунками заборгованості. Позивач не порушив вимог Закону України «Про споживче кредитування», оскільки розмір процентної ставки, визначений договором, не перевищував 1 % на день, що відповідає вимогам статті 21 зазначеного Закону. Умови Кредитного договору, включаючи розмір процентної ставки, порядок їх нарахування та строк кредитування, були погоджені сторонами до моменту підписання договору. Підписання Відповідачем договору є належним доказом його ознайомлення та згоди з умовами договору відповідно до статей 627, 628 ЦК України.
Крім того, відповідачем не надано суду контррозрахунку заборгованості, тобто відповідач не навів власних математичних підрахунків суми боргу і не довів хибності даних позивача.
Таким чином, враховуючи наведене суд дійшов висновку що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» підлягають до задоволення в повному обсязі.
Розподіл судових витрат.
Відповідно до ч.1 та п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з вимогами ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 12 лютого 2020 року у справі за № 648/1102/19, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 ч. 2 ст.137 ЦПК України).
Суд також звертає увагу, що при вирішенні питання щодо розміру стягнення витрат на правничу допомогу враховує позицію Верховного Суду, викладену у Постанові від 13.03.2025 у справі № 275/150/22, про те, що суд не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами.
Враховуючи наведене, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати на професійну правову допомогу в сумі 3 000,00 грн., які є співмірними із складністю справи та наданими адвокатом обсягом послуг.
Згідно зі ст.141 ЦПК України при задоволенні позовних вимог з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір.
У зв`язку з наведеним, слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2422,40 грн., який підтверджено платіжною інструкцією, долученою до матеріалів справи.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268, 279, 280, 282 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» суму заборгованості за Кредитним договором № 240329-007 від 29.03.2024 р. за період із 29.03.2024 р. по 29.03.2025 р. у розмірі 87013 (Вісімдесят сім тисяч тринадцять) гривень 79 (сімдесят дев`ять) копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» судовий збір в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 (сорок) коп., та витрат на професійну (правничу) допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. 
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості, що не проголошуються:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредисервіс», місцезнаходження: м. Київ вул. Коновальця Євгена, буд. 36-Д, приміщення 65-з; 
представник позивача: Ушакевич Марина Петрівна, РНОКПП НОМЕР_2 , адреса для листування: АДРЕСА_3 
відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 ,-

Суддя           Т.П.Даниленко