УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/2470/25 Головуючий у 1-й інст. Стрілецька О. В. 
Категорія 30  Доповідач Коломієць О. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Коломієць О.С.
суддів Талько О.Б., Шевчук А.М.
розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) в м. Житомирі цивільну справу №295/2470/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд», Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Літіум», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору про заміну сторони за договором купівлі –продажу майнових прав та відновлення становища, яке існувало до порушення
за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» 
на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 22 грудня 2025 року, постановлену під головуванням судді Стрілецької О.В.
у с т а н о в и в:
У лютому 2025 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив:
- визнати недійсним Договір від 12.02.2021 про заміну сторони договору купівлі - продажу майнових прав №2/2017-Ж від 16.05.2017, укладеного між ДП Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ТОВ «Будівельна компанія «Літіум»;
- скасувати державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером: 2490587318040 за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 та повернути його у власність ОСОБА_2 ;
- скасувати державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером: 2490630518040 за адресою: АДРЕСА_2 , за ОСОБА_1 та повернути його у власність ОСОБА_2 ;
- скасувати державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером: 2490630518040 за адресою: АДРЕСА_3 , за ОСОБА_3 та повернути його у власність ОСОБА_2 ;
- скасувати державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером: 2490654818040 за адресою: АДРЕСА_4 , за ОСОБА_4 та повернути його у власність ОСОБА_2 .
На обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що він є правонаступником АТ «Мегабанк» у зобов`язальних правовідносинах, до якого, в тому числі, перейшли права іпотекодержателя нерухомого майна, яке без його згоди в неправомірний спосіб було відчужено співвідповідачками ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Відповідно до ухвали суду від 10.03.2025 відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи постановлено проводити в загальному позовному провадженні, призначене підготовче судове засідання.
22.12.2025 представник відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 - адвокат Харчук В.В. подав клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду Богунським районним судом м. Житомира цивільної справи №295/14234/25 за позовною заявою ОСОБА_2 до АТ «Мегабанк», ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» про захист прав споживача та визнання частково недійсним договору про відступлення прав вимоги від 27.05.2024.
Клопотання про зупинення провадження мотивовано тим, що звертаючись до суду з позовом у справі №295/2470/25, позивач покликається на те, що він є правонаступником АТ «Мегабанк» на підставі договору про відступлення права вимоги, укладеного 27.04.2025. ОСОБА_2 звернулась до Богунського районного суду м. Житомира з позовом, справа №295/14234/25, в якому просить визнати недійсним цей договір в частині, який стосується її прав і обов`язків. Вважає, що під час його укладення не були дотримані вимоги чинного законодавства України, які мають наслідком недійсність такого договору. В клопотанні зазначено, що в разі визнання частково недійсним договору про відступлення прав вимоги від 27.05.2024 у позивача відпадуть правові підстави для звернення з позовом про визнання недійсним договору про заміну сторони за договором купівлі –продажу майнових прав та відновлення становища, яке існувало до порушення. Заявник вважає, що такі обставини об`єктивно унеможливлюють розгляд цієї справи до завершення розгляду справи №295/14234/25.
Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 22 грудня 2025 року зупинено провадження в цій цивільній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №295/14234/25 за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Мегабанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» про захист прав споживача та визнання частково недійсним договору про відступлення права вимоги від 27.05.2024.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що згідно з висновками Об`єднаної палати КЦС ВС (постанова від 14.02.2022 у справі №357/10397/19), мета п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України — виявлення фактів, які неможливо встановити в цій справі самостійно. Зупинення не повинно призводити до порушення розумних строків розгляду. 
Вказує, що 27 травня 2024 року між АТ «Мегабанк» та ТОВ «ФК «Форінт» укладено Договір №GL3N225744, відповідно умов якого Банк відступив ТОВ «ФК «Форінт» право вимоги до позичальників банку, в тому числі ОСОБА_2 30 жовтня 2024 року ухвалою Богунського районного суду м. Житомира, залишеною без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 08.04.2025 у справі №295/7659/15-ц здійснено процесуальне правонаступництво та заміну сторони виконавчого провадження з АТ «Мегабанк» на ТОВ «ФК «Форінт». Позов у справі №295/2470/25 подано ТОВ «ФК «Форінт» як правонаступником АТ «Мегабанк» за кредитними зобов`язаннями ОСОБА_2 , підтвердженими рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 12.10.2016 у справі №295/7659/15-ц, яке набрало законної сили та на даний час не виконано. Станом на дату вчинення оспорюваного правочину — 12.02.2021 щодо ОСОБА_2 існувало невиконане грошове зобов`язання, відкрите виконавче провадження, накладений арешт на все майно боржника, а також наявний запис у Єдиному реєстрі боржників, що законодавчо обмежувало її право розпоряджатися належним майном. Однак, 12.02.2021 між ДП МОУ «Укрвійськбуд», ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ТОВ «Будівельна компанія «Літіум» було укладено договір про заміну сторони за договором купівлі-продажу майнових прав, за яким ОСОБА_2 безоплатно відступила належні їй майнові права на об`єкти нерухомості, придбані за кредитні кошти, на користь ОСОБА_1 . 
Звертає увагу, що у подальшому на підставі цього правочину відбулося фактичне набуття ОСОБА_1 права власності на спірні об`єкти нерухомості, що унеможливило звернення стягнення на це майно та виконання рішення суду про стягнення заборгованості. Таким чином, оспорюваний договір укладено боржником в умовах чинних арештів, наявного виконавчого провадження та реєстрації в Єдиному реєстрі боржників, безоплатно та з метою завдати шкоду кредитору, що і стало підставою для звернення ТОВ «ФК «Форінт» до суду з вимогами про визнання договору недійсним та відновлення становища, яке існувало до його укладення. 
Вказує, що 10 березня 2025 року ухвалою Богунського районного суду м. Житомира відкрито провадження у справі. 15 вересня 2025 року ОСОБА_2 звернулася до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі до розгляду Верховним Судом касаційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу про здійснення процесуального правонаступництва у справі №295/7659/15-ц. Ухвалою від 15.09.2025 судом було відмовлено в задоволенні зазначеного клопотання. У жовтні 2025 року ОСОБА_2 звернулася до Богунського районного суду м.Житомира із позовом до АТ «Мегабанк» та ТОВ «ФК «Форінт» про захист прав споживачів та визнання частково недійсним договору відступлення прав вимоги. Ухвалою суду від 19.11.2025 відкрито провадження у справі №295/14234/25. 
Додає, що 20 грудня 2025 року ОСОБА_2 звернулася до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі №295/2470/25 до розгляду справи №295/14234/25. Повторно звертаючись із клопотанням про зупинення провадження, ОСОБА_2 , на думку скаржника, фактично не навела нових правових аргументів, обмежившись заміною формальної підстави клопотання (перегляд процесуальних рішень у касаційному порядку) на подання нового позову, при цьому зберігши ідентичну сутність доводів, а саме твердження про нібито відсутність у ТОВ «ФК «Форінт» правових підстав для підтримання позову. Договір відступлення прав вимоги від 27.05.2024 року, на який ОСОБА_2 посилається як на підставу для зупинення провадження у справі №295/2470/25, був укладений більш ніж за півтора року до постановлення оскаржуваної ухвали, а ухвала про процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні набрала законної сили 30.10.2024 року. Отже, ОСОБА_2 мала реальну та достатню можливість звернутися з зустрічним позовом в рамках судової справи 295/2470/25, або звернутися до суду з позовом про оскарження договору відступлення прав вимоги на будь якому етапі раніше, у тому числі до відкриття провадження у справі №295/2470/25 або на ранніх стадіях її розгляду. Проте з клопотанням про зупинення провадження ОСОБА_2 звернулася через 9 місяців, після відкриття провадження у справі. За наведених обставин вважає, що наведена послідовність процесуальних дій, хоча формально і не містить ознак прямого порушення закону, однак у своїй сукупності об`єктивно вказує на використання механізму зупинення провадження як процесуальної тактики, спрямованої на штучне затягування розгляду справи №295/2470/25 та уникнення її вирішення по суті. 
На переконання скаржника, задовольняючи клопотання про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції виходив із припущення, що у разі задоволення позову у справі №295/14234/25 ТОВ «ФК «Форінт» нібито не буде належним позивачем у справі №295/2470/25. Позивач не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, адже навіть у випадку гіпотетичного задоволення позову у справі №295/14234/25 це не усуває підстав позову у справі №295/2470/25 і не створює перешкод для її подальшого розгляду по суті. У такому разі може відбутися виключно процесуальна заміна кредитора (правонаступництво), яка не впливає на предмет спору, підстави позову та характер спірних правовідносин. 
Вказує, що навіть у разі заміни позивача розгляд справи продовжується без початку провадження заново та без втрати вже здійснених процесуальних дій. Оскарження договору відступлення права вимоги не означає відсутності кредитора як такого та не ставить під сумнів саме існування зобов`язання. Спір у справі №295/14234/25 стосується виключно правового статусу кредитора, а не факту існування зобов`язання, яке підтверджене рішенням суду, що набрало законної сили, та перебуває на стадії примусового виконання. Навіть у випадку визнання договору відступлення недійсним зобов`язання не припиняється, а відбувається лише повернення до попереднього кредитора. Така ситуація жодним чином не усуває порушеного права кредитора та не впливає на можливість його судового захисту. У даній справі спір виник не з приводу самого зобов`язання, а у зв`язку з недобросовісними діями боржника, які полягали у безоплатному відчуженні належного йому нерухомого майна за наявності невиконаного грошового зобов`язання, невиконаного рішення суду, чинних арештів на майно та запису в Єдиному реєстрі боржників. Зазначені дії є однаково недобросовісними незалежно від того, хто саме виступає кредитором — ТОВ «ФК «Форінт» чи АТ «Мегабанк». Відтак, на думку скаржника, результат розгляду справи №295/14234/25 не впливає на спірні правовідносини, а можливе задоволення позову у цій справі не змінює суті порушеного права та способів його судового захисту. Отже, висновок суду першої інстанції про неможливість подальшого розгляду справи №295/2470/25 у зв`язку з потенційною втратою ТОВ «ФК «Форінт» статусу позивача є помилковим, а обставини правонаступництва не створюють об`єктивної неможливості розгляду справи у розумінні п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України. 
Зазначає, що задовольняючи клопотання про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції дійшов, на переконання апелянта, помилкового висновку про наявність об`єктивної неможливості розгляду справи, вважаючи, що оцінка дійсності договору відступлення (заміни кредитора) у зобов`язанні можлива виключно після вирішення іншої справи — за позовом про захист прав споживачів та визнання частково недійсним відповідного договору.  
Водночас апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції, що заперечення ОСОБА_2 проти позову у справі №295/2470/25 ґрунтувалися на тих самих доводах, які згодом стали підставою для подання окремого позову про захист прав споживачів. Отже, зазначені питання вже були предметом спору між сторонами та підлягали дослідженню судом першої інстанції при розгляді цієї справи по суті, незалежно від наявності чи відсутності іншого судового провадження. 
Додає, що хоча предметом позову у даній справі не є вимога про визнання договору відступлення права вимоги недійсним, однак це не позбавляє суд обов`язку надати йому правову оцінку в межах перевірки доводів та заперечень сторін. Зокрема, відповідач ОСОБА_2 заперечувала проти позову, посилаючись на відсутність у ТОВ «ФК «Форінт» належного матеріально-правового статусу, з тих самих підстав, які були покладені нею в основу поданого окремого позову. За таких обставин суд був зобов`язаний розглянути ці заперечення та надати їм правову оцінку. 
Щодо презумпції дійсності правочину та її значення для вирішення питання про зупинення провадження, зазначає, що подання окремого позову про визнання правочину недійсним саме по собі не спростовує презумпцію його правомірності та не створює об`єктивної неможливості для розгляду іншої справи, якщо суд має повноваження і процесуальну можливість самостійно перевірити відповідні доводи та надати їм правову оцінку. 
У поданому клопотанні представник ОСОБА_2 - адвокат Харчук В.В. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін.
На спростування доводів апеляційної скарги вказує, що посилання скаржника на те, що ОСОБА_2 , подавши клопотання про зупинення провадження у справі, зловживає своїми правами, є необґрунтованими, і на думку представника, саме позивач зловживає своїми процесуальними правами. Вважає, що позов пред`явлено неналежним позивачем. 
Вказує, що у справі №295/14234/25 за позовом ОСОБА_2 до АТ «Мегабанк», ТОВ «ФК «Форінт» наявний спір про захист прав споживача та визнання частково недійсним договору про відступлення прав вимоги №GL3N225744 від 27.05.2024 в частині переходу права вимоги за кредитними договорами ОСОБА_2 . 
Позовні вимоги у справі №295/2470/25, на переконання представника, є похідними від вимог у справі про визнання недійсним договору про заміну сторони за договором купівлі-продажу майнових прав та відновлення становища, яке існувало до порушення у справі за №295/14234/25, прийняття судом рішення в якій стосується підстав вимог, заявлених у справі, яка розглядається.
Таким чином справа, яка розглядається, пов`язана зі справою №295/14234/25, оскільки у разі скасування вищевказаного договору у позивача ТОВ «ФК «Форінт» будуть відсутні правові підстави для підтримання цього позову у цій справі, тому вирішення спору у справі №295/14234/25 впливає на вирішення цієї справи по суті.
ОСОБА_1 у відзиві просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу місцевого суду без змін. Доводи відзиву є тотожними з доводами клопотання ОСОБА_2 . 
Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7 та ч.2 ст. 369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. При цьому дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року в справі № 1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21)).
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 15.06.2026 року, є дата складення повного судового рішення 24.06.2026 року.
Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та їх вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав. 
Судом під час розгляду справи встановлено, що у лютому 2025 року позивач звернувся з вищевказаним позовом (а.с.1-17 т. 1).
Відповідно до ухвали суду від 10.03.2025 відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи постановлено проводити в загальному позовному провадженні, призначене підготовче судове засідання.
22.12.2025 представник співвідповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 - адвокат Харчук В.В. подав письмове клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №295/14234/25 за позовною заявою ОСОБА_2 до АТ «Мегабанк», ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» про захист прав споживача та визнання частково недійсним договору про відступлення прав вимоги від 27.05.2024 (а.с.39-42).
Згідно з ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 19.11.2025 відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Мегабанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт», про захист прав споживача та визнання частково недійсним договору про відступлення прав вимоги від 27.05.2024 (а.с.50-51).
Задовольняючи клопотання про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що рішення суду, ухвалене за позовом про визнання частково недійсним договору про відступлення права вимоги, може мати суттєве значення для вирішення цього спору, тобто у суду існує об`єктивна неможливість вирішити спір до розгляду справи №295/14234/25, що є підставою для зупинення провадження на підставі п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.
Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.
Відповідно до п.6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Визначаючи наявність підстав, передбачених статтею 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини першої цієї статті, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.
З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.
Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі.
Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.
Отже, підставою для зупинення провадження у справі є не лише наявність іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення у ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи.
У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року викладено висновок про те, що метою зупинення провадження у справі згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.
З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.
Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.
ТОВ «ФК «Форінт» звернулося до суду із позовом про визнання недійсним договору від 12.02.2021 про заміну сторони Договору купівлі - продажу майнових прав №2/2017-Ж від 16.05.2017, вимоги в якому обґрунтовані тим, що позивач ТОВ «ФК «Форінт» є правонаступником АТ «Мегабанк» у зобов`язальних правовідносинах саме на підставі договору про відступлення права вимоги від 27.05.2024, який оскаржується ОСОБА_2 у справі №295/14234/25, а саме відповідачем у даній справі.
Встановивши, що в Богунському районному суді м. Житомира перебуває на розгляді справа № 295/14234/25 за позовом  ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Мегабанк»,Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт»,про захист прав споживача та визнання частково недійсним договору про відступлення прав вимоги від 27.05.2024, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі № 295/14234/25, оскільки від обставин встановлених у ній, безпосередньо залежить розгляд даної справи про визнання недійсним договору від 12.02.2021 про заміну сторони Договору купівлі - продажу майнових прав №2/2017-Ж від 16.05.2017.
Зважаючи на те, що від результату розгляду цивільної справи про визнання частково недійсним договору про відступлення прав вимоги від 27.05.2024, залежить результат розгляду цієї справи, суд першої інстанції, зупинивши провадження, сприяв всебічному і повному з`ясуванню обставин такої справи.
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що навіть гіпотетичне задоволення позову у справі №295/14234/25 не усуває підстав позову у справі №295/2470/25 і не перешкоджає її розгляду по суті, оскільки вирішення спору у справі №295/14234/25 впливає на вирішення даної справи по суті.
Є необґрунтованими доводи апеляційної скарги, що справи №295/2470/25 та №295/14234/25 не є тотожними та не перебувають у преюдиційному зв`язку, враховуючи наступне.
Звертаючись до суду в цій справі, позивач посилається на те, що він є правонаступником АТ «Мегабанк» у зобов`язальних правовідносинах, до якого, в тому числі, перейшли права іпотекодержателя нерухомого майна, яке без його згоди в неправомірний спосіб було відчужено співвідповідачками ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . 
Проте, ОСОБА_2 звернулася з позовною заявою до АТ «Мегабанк», ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» про захист прав споживача та визнання частково недійсним договору про відступлення прав вимоги від 27.05.2024, яка перебуває на розгляді Богунського районного суду м. Житомира за №295/14234/25.
Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, як встановлено ч. 2 ст. 77 ЦПК України.
Факти, установлені в прийнятих раніше судових рішеннях, мають для суду преюдиційний характер. Преюдиційність означає обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі, для суду при розгляді інших справ. Преюдиційність у процесуальному праві виражена як обов`язок суду, який розглядає справу, прийняти без перевірки та доказів факти, які раніше вже були встановлені набутим законної сили судовим рішенням або вироком у будь-якій іншій справі. Преюдиційність дозволяє уникнути ухвалення суперечливих судових фактів щодо одного й того ж питання та вирішувати справи з найменшими витратами часу та засобів.
Суть преюдиції полягає в неприпустимості ставлення під сумнів судового рішення, яке набрало законної сили, а також повторного розгляду судом одного й того самого питання між тими самими сторонами. Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови:
- обставина встановлена судовим рішенням; 
- судове рішення набрало законної сили;
- у справі беруть участь ті самі особи, які брали участь у попередній справі.
Преюдиційними є факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення й окреслюється його суб`єктивними і об`єктивними межами, згідно з якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їхні правонаступники, не можуть знову оскаржувати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.
Вказані висновки наведені у постанові Верховного Суду від 06 вересня 2022 року у справі № 640/10625/21.
Преюдиційність у процесуальному праві має вираження у вигляді обов`язку суду, який розглядає справу, прийняти без перевірки та доказів факти, які раніше вже були встановлені набутим законної сили судовим рішенням або вироком у будь-якій іншій справі. Преюдиційність дає змогу уникнути ухвалення суперечливих судових фактів щодо того ж питання та вирішувати справи з найменшими витратами часу й засобів.
Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Виходячи з наведеного, в цивільній справі №295/14234/25 наявний спір з приводу визнання частково недійсним договору про відступлення прав вимоги №GL3N225744 від 27.05.2024, відповідно до умов п.п. 14-16 додатку №1 якого ТОВ «ФК «Форінт» набуло право грошової вимоги за кредитними договорами до ОСОБА_2 , а в цій справі ТОВ «ФК «Форінт» просить визнати недійсним договір від 12.02.2021 про заміну сторони Договору купівлі - продажу майнових прав №2/2017-Ж від 16.05.2017, вимоги в якому обґрунтовані тим, що позивач ТОВ «ФК «Форінт» є правонаступником АТ «Мегабанк» у зобов`язальних правовідносинах саме на підставі договору про відступлення права вимоги від 27.05.2024, а тому суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що для правильного вирішення цього спору розгляд справи є об`єктивно неможливим до вирішення спору у справі №295/14234/25, оскільки у випадку задоволення позову у справі №295/14234/25, ухвалене судове рішення може суттєво вплинути на вирішення спору у справі № 295/2470/25.
Доводи апеляційної скарги, що повторне клопотання про зупинення провадження після відмови у його задоволенні, подане через значний час після укладення договору цесії, свідчить, на думку скаржника, про використання процесуального механізму зупинення як способу затягування розгляду справи, колегія відхиляє, оскільки повторне клопотання про зупинення провадження є правом сторони на захист. Якщо це обґрунтовано об`єктивними обставинами (в даному випадку правомірність процесуального правонаступництва), це не вважається зловживанням процесуальними правами чи способом умисного затягування розгляду справи.
Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до статті 125 ЦПК України, зупинення провадження у справі зупиняє перебіг процесуальних строків, тобто, такий період не зараховується до встановленого процесуальним законодавством строку на вирішення спору, перебіг процесуальних строків продовжується з дня відновлення провадження.
Без зупинення провадження у справі будуть порушені розумні строки розгляду цієї цивільної справи.
Отже, зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі № 295/14234/25 за позовом  ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Мегабанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» про захист прав споживача та визнання частково недійсним договору про відступлення права вимоги від 27.05.2024, не суперечить вимогам чинного цивільного процесуального законодавства України.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду щодо зупинення провадження у справі, а також не свідчать про порушення судом норм права, які б могли бути підставою для скасування ухвали суду.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без змін як такої, що є законною та обґрунтованою.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 22 грудня 2025 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді