Дата документу  Справа № 314/5632/25 

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 314/5632/25     Головуючий в 1 інст. Капітонов Є.М.
Провадження № 33/807/919/26      Доповідач у 2 інст. Кононенко Т.О.

ПОСТАНОВА
іменем України
03 липня 2026 року        м. Запоріжжя
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Кононенко Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 – адвоката Зіменко О.В. на постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 07 травня 2026 року щодо Науменка Віталія Станіславовича,

за участю:
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності — ОСОБА_1 ,
представника ОСОБА_1 – адвоката Зіменко О.В., у режимі відеоконференції,

установив:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, а також стягнуто судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Судом першої інстанції встановлено, що 23.11.2025 о 09:47:00 на 263 км траси М-18 водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Renault 11», д/н НОМЕР_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу — газоаналізатора «Alcotest Drager 7510», результат — 0,22 проміле. Від керування відсторонений. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на думку суду першої інстанції, підтверджуються: — протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 521318 від 23.11.2025; — відеозаписом з місця вчинення адміністративного правопорушення; — актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, направленням на огляд водія з метою виявлення стану сп`яніння, результатом тесту «Драгер» (7510).
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності, подав апеляційну скаргу, яка містить прохання скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою закрити провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, апелянт вказує, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою.
Посилається на неповне з`ясування обставин справи, неналежну оцінку доказів та порушення норм матеріального і процесуального права.
На думку сторони захисту, суд формально підійшов до розгляду справи та не забезпечив повного й об`єктивного дослідження всіх обставин. Зокрема, суд розглянув справу без виконання власної ухвали про витребування інструкції з експлуатації приладу Alcotest Drager 7510, що мало значення для перевірки правильності проведення огляду на стан сп`яніння.
Звертає увагу, що зафіксований результат тесту 0,22 проміле є незначним та з урахуванням допустимої похибки приладу не може вважатися беззаперечним доказом перебування особи у стані алкогольного сп`яніння.
Крім того, медичний огляд у закладі охорони здоров`я не проводився, а інших належних та допустимих доказів на підтвердження вини особи матеріали справи не містять.
Додатково сторона захисту посилається на порушення права на захист під час складання адміністративних матеріалів, зокрема нероз`яснення процесуальних прав, невручення акта огляду на стан сп`яніння та відсутність можливості належним чином скористатися правовою допомогою. На їхню думку, працівники поліції здійснювали психологічний тиск та фактично схиляли особу до погодження з результатами тестування.
Вказує, що в мотивувальній частині постанови суд послався на пояснення іншої особи, що, на думку сторони захисту, свідчить про формальний підхід до розгляду справи.
Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження
Стороною захисту зазначено, що ОСОБА_1 не був присутній під час розгляду протоколу, його не було належним чином повідомлено про дату та час судового розгляду. Оскаржувану постанову ОСОБА_1 отримав 11 травня 2026 року. У зв`язку з чим сторона захисту просить поновити строк на подання апеляційної скарги.
Позиції учасників апеляційного провадження
В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримував доводи апеляційної скарги в повному обсязі, зазначав, що алкогольний напій, а саме трохи коньяку, вживав напередодні. Звернув увагу, що відповідно до технічної документації алкотестера «Драгер» останній має похибку 0,06 проміле, висловлював незгоду з рішенням суду першої інстанції та просив його скасувати і закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Захисник Зіменко О.В. в судовому засіданні просила задовольнити апеляційну скаргу, враховуючи технічну похибку газоаналізатора «Драгер», оскаржувану постанову скасувати, а провадження закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції
Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України), суд апеляційної інстанції поновлює строк на апеляційне оскарження як пропущений з поважних причин.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті.
Постанова судді, згідно зі ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.
Положення ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпеченню права на свободу та особисту недоторканність, презумпції невинуватості та забезпеченню доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.
Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Згідно із ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
У пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до пункту 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до пункту 2.9 «а» ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їхню увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно особи, що притягується до адміністративної відповідальності, складений уповноваженою особою з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП. Процедура проведення поліцейським огляду водія на стан алкогольного сп`яніння відповідає вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року. Відповідно до положень п. 2 розділу І зазначеної Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що 23.11.2025 о 09:47 на 263 км траси М-18 було зупинено водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом «Renault 11», д/н НОМЕР_2 , з метою перевірки документів. У ході перевірки було встановлено, що водій перебував у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги пп. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху.
Внаслідок зазначених подій поліцейським складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 521318 від 23.11.2025.
Також факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , окрім протоколу, підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 521318 від 23.11.2025; відеозаписом з місця вчинення адміністративного правопорушення; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, направленням на огляд водія з метою виявлення стану сп`яніння, результатом тесту «Драгер» (7510).
Дослідивши всі наявні докази у їх сукупності, суд дійшов правильного висновку про те, що ці докази підтверджують вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених у постанові суду обставин.
Як убачається зі змісту оскаржуваної постанови, судом було досліджено всі наявні у справі докази, зокрема протокол про адміністративне правопорушення, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, результати проведеного тестування із застосуванням спеціального технічного засобу, відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції та інші матеріали, що містяться у справі. Кожному із зазначених доказів суд надав належну оцінку як окремо, так і в їх сукупності з урахуванням взаємного зв`язку між ними, що повністю відповідає вимогам законодавства та усталеній судовій практиці.
Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на досліджених доказах, які є належними та допустимими.
Доводи сторони захисту про те, що суд розглянув справу без виконання власної ухвали про витребування інструкції з експлуатації приладу Alcotest Drager 7510, яка мала значення для перевірки правильності проведення огляду на стан сп`яніння, самі по собі не можуть свідчити про незаконність чи необґрунтованість прийнятого процесуального рішення, ухваленого судом першої інстанції, та не є підставою для скасування такого рішення.
До того ж інструкції користувача до спеціальних технічних засобів, включно з газоаналізаторами серії Drager Alcotest 7510, є у відкритому доступі.
Вони вільно розміщені на офіційних ресурсах виробника (наприклад, Інструкція Drager Alcotest 7510), що дозволяє стороні захисту самостійно ознайомитися з ними без судового витребування.
Водночас матеріали справи підтверджують факт проведення огляду у встановленому законом порядку, і відсутність тексту інструкції в матеріалах справи не спростовує зафіксованих результатів.
Посилання апелянта на те, що зафіксований результат тесту 0,22 проміле є незначним та з урахуванням допустимої похибки приладу не може вважатися беззаперечним доказом перебування особи у стані алкогольного сп`яніння, є непереконливими.
Так, відповідно до Інструкції з експлуатації газоаналізатора до приладу «Alcotest Drager 7510», даний прилад містить таблицю допустимих похибок вимірювань при робочому приладі відповідно до температури повітря.
Згідно з пунктом 7 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачено, що встановлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Положеннями статті 267 КУпАП визначено порядок оскарження заходів забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення, відповідно до яких огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути оскаржено заінтересованою особою у вищий орган (вищій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду.
Отже, у разі незгоди водія ОСОБА_1 із процедурою проведеного поліцейськими огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора, він мав право оскаржити заходи забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення, однак таким правом не скористався.
При цьому результат тесту ОСОБА_1 підписав, а з відеозапису не встановлено, що останній у момент проходження огляду за допомогою алкотестера «Драгер» виявляв недовіру до результату огляду за допомогою спецприладу.
В апеляційній скарзі зазначено, що медичний огляд у закладі охорони здоров`я не проводився, а інших належних та допустимих доказів на підтвердження вини особи матеріали справи не містять, проте відповідно до наявного відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, після проведення огляду на місці поліцейські пропонували ОСОБА_1 пройти медичний огляд у медзакладі, але останній відмовився.
Наявним у справі відеозаписом безперервно зафіксовано саме ті обставини, які мають значення для встановлення обставин справи згідно з викладеною в протоколі суттю правопорушення, а саме: рух автомобіля, його зупинку, процедуру проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння водієм, відсутність заперечень з боку водія щодо результату проведеного огляду.
Окрім того, помилковими є посилання сторони захисту на те, що водієві не були роз`яснені його процесуальні права, невручення акта огляду на стан сп`яніння та відсутність можливості належним чином скористатися правовою допомогою. З матеріалів справи вбачається, що особа була ознайомлена зі змістом складених щодо неї документів, мала можливість надати пояснення, висловити заперечення, скористатися правовою допомогою та реалізувати інші права, передбачені законодавством. При цьому жодних зауважень щодо нероз`яснення прав під час складання процесуальних документів ОСОБА_1 не зазначав. Вказане підтверджується самим протоколом про адміністративне правопорушення, в якому міститься підпис останнього.
ОСОБА_1 було вручено акт огляду на стан сп`яніння, що теж підтверджується безпосередньо відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції.
Твердження сторони захисту про те, що, на їхню думку, працівники поліції здійснювали психологічний тиск та фактично схиляли особу до погодження з результатами тестування, є безпідставними та не підтверджуються жодними об`єктивними даними.
Стороною захисту не наведено конкретних обставин, які б свідчили про здійснення психологічного тиску, схилення особи до погодження з результатами тестування, фальсифікацію доказів, їх отримання з порушенням вимог закону або наявність будь-яких істотних процесуальних порушень під час документування правопорушення. Саме по собі незадоволення результатами розгляду справи не може свідчити про незаконність чи недопустимість доказів.
Доводи апелянта про те, що зазначення у мотивувальній частині постанови прізвища та ініціалів іншої особи свідчить про формальний підхід суду до розгляду справи, є безпідставними. Із матеріалів справи та змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції допустив очевидну технічну описку, зазначивши замість водія ОСОБА_1 іншу особу – ОСОБА_2 . Така описка не змінює суті викладених у постанові висновків, не свідчить про неправильне сприйняття судом обставин справи чи досліджених доказів, не впливає на законність і обґрунтованість прийнятого рішення, а тому не може бути розцінена як обставина, що ставить під сумнів повноту та об`єктивність судового розгляду.
Варто також зазначити, що відповідно до принципу змагальності сторін кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Натомість наведені доводи фактично зводяться до незгоди з оцінкою доказів, наданою судом першої інстанції, та не містять посилань на конкретні істотні порушення норм матеріального чи процесуального права, які могли б вплинути на правильність ухваленого рішення.
Таким чином, суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно дослідив усі обставини справи, перевірив наявні докази на предмет їх належності, допустимості та достовірності, надав їм належну правову оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини особи. Підстав вважати, що під час проведення огляду на стан сп`яніння були допущені такі порушення процедури, які ставили б під сумнів достовірність отриманих результатів або допустимість відповідних доказів, матеріали справи не містять.
Враховуючи викладене, підстави ставити під сумнів відомості, відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, відсутні, у зв`язку з чим апеляційний суд вбачає у діях правопорушника склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Всі зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.
Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, а також аргументи, висловлені під час апеляційного розгляду, не містять посилань на належні докази чи порушення вимог законодавства та, на переконання суду апеляційної інстанції, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
З урахуванням викладеного, суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність у діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки — дане правопорушення є грубим порушенням правил дорожнього руху та є потенційно небезпечним для суспільства, становить реальну небезпеку для учасників дорожнього руху, загрожує їхньому життю, здоров`ю, тяжкість імовірних наслідків, — призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не підлягає.
Керуючись ст. ст. 1, 7, 25, 33, 38, 294, 295 КУпАП,
ухвалив:
Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції — задовольнити, поновивши вказаний строк як пропущений з поважних причин.
Апеляційну скаргу адвоката Зіменко О.В., яка діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 07 травня 2026 року стосовно ОСОБА_1 , залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її ухвалення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду       Т.О. Кононенко