Справа: № 760/27598/24 Головуючий у суді першої інстанції: Воронкін О.А.
Провадження № 33/824/925/2025 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Балацька Г.О.
Категорія: ст. 124 КУпАП

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2025 року	м. Київ	
		
Суддя Київського апеляційного суду Балацька Г.О. за участю:

особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне 
правопорушення - ОСОБА_1 ,

потерпілого - ОСОБА_2 ,

експерта - Юрченка О.О.,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 на постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 18 грудня 2024 року стосовно

ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Постановою суду першої інстанції визнано доведеним те, що 19.10.2024 о 08 годині 50 хвилин м. Київ, вул. Гарматна, 57 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Renault державний номерний знак НОМЕР_1 при зміні напрямку руху, а саме виконанні повороту ліворуч, не переконався в безпечності маневру, допустивши зіткнення із автомобілем Renault державний номерний знак НОМЕР_2 , що рухався позаду по зустрічній смузі, виконуючи обгін. При ДТП транспортні засоби отримали механічними пошкодженнями, чим порушив п.п. 10.1, 2.3б ПДР України за що відповідальність, передбачена ст.124 КУпАП.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 18.12.2024 щодо нього та провадження у справі закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_1 стверджує, що суд у своєму рішенні формально посилається на пояснення другого учасника ДТП та на матеріали справи без надання належної оцінки та обґрунтування.
Вважає, що посилання суду на п.2.3 ПДР України є недоцільним, оскільки дотримання ним вимог даного пункту не характеризувало та не впливало на обставини виникнення пригоди, а також взагалі відсутні відомості на підтвердження того, що він- ОСОБА_1 дійсно допустив порушення вимог п.2.3 ПДР України.
ОСОБА_1 зазначає, що в його діях також немає порушення п.10.1 ПДР України, оскільки він виконував поворот ліворуч з єдиної смуги для руху, а тому не міг передбачити, що на зустрічній смузі може рухатися транспортний засіб здійснюючи маневр обгону. Водночас, він- ОСОБА_1 правомірно мав розраховувати, що інший учасник дорожнього руху буде дотримуватися ПДР України та не буде здійснювати маневр обгону по зустрічній смузі при цьому перетнувши суцільну лінію розмітки та здійснивши обгін ближче ніж за 50 метрів до пішохідного переходу, що є порушенням п. 14.6 ПДР України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, вислухавши пояснення іншого учасника ДТП - ОСОБА_3 , який дав пояснення по суті обставин ДТП та вказав, що за обставин цієї пригоди стосовно нього також складено протокол про адміністративне правопорушення, за яким постановою суду першої інстанції його також визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, яку він не оскаржив, та який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вислухавши пояснення експерта КНДІСЕ ОСОБА_3 , який пояснив, що оскільки в матеріалах справи є заперечення щодо наявності на місці події пішохідного переходу, а доказами, наявними у матеріалах справи не зафіксовано наявність чи відсутність такого пішохідного переходу, тому неможливо встановити чи мало місце порушення п. 10.1 ПДР України з боку ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги за позицією сторін у судовому засіданні, слід дійти наступних висновків.

Суд апеляційної інстанції розглядає обставини вчиненого правопорушення в межах, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та визнані судом першої інстанції доведеними, за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, підтриманими стороною захисту в суді апеляційної інстанції, на виконання вимог ст. 294 КУпАП, з урахуванням позиції сторін у провадженні.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.
Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Отже, аналіз даних норм процесуального закону та приписів ст. 294 КУпАП, дають підстави стверджувати, що розгляд справи апеляційним судом проводиться виключно щодо особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, в межах обставин, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та визнані доведеними судом першої інстанції, за результатами якого виноситься постанова, яка в справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення дорожнього руху повинна містити, зокрема, опис обставин, установлених при розгляді справи: місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення та докази, на яких ґрунтується такий висновок, як визначено ст. 283 КУпАП.

Як убачається з матеріалів справи, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР №154055 від 19.10.2024, в означений день, в 08 годині 50 хвилин м. Київ, вул. Гарматна, 57 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Renault державний номерний знак НОМЕР_1 при зміні напрямку руху, а саме виконанні повороту ліворуч, не переконався в безпечності маневру, допустивши зіткнення із автомобілем Renault державний номерний знак НОМЕР_2 , що рухався позаду по зустрічній смузі, виконуючи обгін. При ДТП транспортні засоби отримали механічними пошкодженнями, чим порушив п.п.10.1,2.3б ПДР за що відповідальність, передбачена ст.124 КУпАП (а.с. 1).
До протоколу додана схема ДТП, обов`язковість чого прямо передбачена п.п. 1 п. 1 розділу ІХ Інструкцією з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015, яку підписують учасники ДТП та поліцейський (а.с. 4).
У свою чергу, п. 4 розділу ІХ цієї Інструкції, на схемі місця ДТП графічно зображуються та фіксуються такі об`єкти:
1) ділянка дороги, на якій сталась ДТП;
2) сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів та слідів;
3) транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїжджої частини та сталих орієнтирів;
4) сліди гальмового шляху коліс транспортних засобів: їх розміщення відносно елементів проїжджої частини; довжина від їх початку до кожного колеса транспортного засобу із зображенням місць розривів; довжина слідів на ділянках з різним покриттям;
5) інші сліди та предмети, що стосуються пригоди: розміщення частин та об`єктів (уламки кузова, частинки фарби, уламки скла, осипання ґрунту, сліди рідини), що відокремилися від транспортного засобу, відносно елементів проїжджої частини, транспортних засобів; площа розсіювання уламків скла, осипання ґрунту;
6) координати місця зіткнення, наїзду відносно сталих орієнтирів;
7) ширина проїжджої частини разом з роздільними смугами;
8) ширина тротуарів, узбіччя;
9) розміри ділянок з різним станом дорожнього покриття;
10) розміри та розміщення дефектів дорожнього покриття;
11) розташування дорожньої розмітки;
12) розташування світлофорів, дорожніх знаків та інших засобів технічного регулювання дорожнього руху;
13) розташування шлагбаума, засобів сигналізації, дорожніх знаків на підході до залізничного переїзду.
В обов`язковому порядку на схемі місця ДТП заповнюється таблиця дорожніх умов та зазначаються назви об`єктів, зображених на схемі.
На зворотному боці схеми місця ДТП зазначаються:
1) марка (модель) пошкодженого транспортного засобу;
2) номерний знак транспортного засобу;
3) власник (співвласник) транспортного засобу;
4) серія та номер полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та назва страхової організації, яка його видала, а у разі його відсутності - посвідчення відповідної категорії осіб, для яких наявність полісу не є обов`язковою;
5) перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, які сталися внаслідок ДТП;
6) вид пригоди;
7) кількість учасників ДТП;
8) порушення пункту Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306;
9) результати огляду на стан сп`яніння (у випадку його проведення);
10) тип транспортного засобу.
Зазначена інформація підтверджується підписами водіїв транспортних засобів.
Однак, як встановлено судом апеляційної інстанції, у схемі ДТП, яку долучено до матеріалів справи, працівником поліції не зазначено щонайменше наявність на місці події пішохідного переходу, а також інші необхідні дані, що визначені Інструкцією.

Така позиція посадової особи, уповноваженої на складання протоколу про адміністративне правопорушення є неприпустимою, бо саме вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності чи встановлення вини особи відбувається виключно шляхом дослідження обставин, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення уповноваженою на те особою, яка наділена функцією проводити усі передбачені законом дії для встановлення обставин, за яких відбулася дорожньо-транспортна пригода, з відповідним наступним відображенням її у схемі місця пригоди, допиту свідків та складенням протоколу про адміністративне правопорушення щодо особи, яка порушила вимоги Правил дорожнього руху України, що і повинно бути предметом розгляду в суді першої інстанції.
А покладення на суд першої та апеляційної інстанцій функцій посадових осіб щодо збору повної інформації стосовно дорожньо-транспортної пригоди та фіксації усіх обставин такої пригоди є порушенням правил складання протоколу про адміністративне правопорушення, визначених ст. 280 та Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015.
А тому, слід дійти до беззаперечного висновку про те, що постанова суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню з прийняттям нової постанови про направлення справи за протоколом про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 до органу, уповноваженого на складання протоколу про адміністративне правопорушення для доопрацювання, в ході якого необхідно всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, що мають значення для прийняття правильного рішення, встановити особу, в діях якої вбачається порушення відповідних пунктів Правил дорожнього руху України, що призвело до зіткнення транспортних засобів та їх механічних пошкоджень, після чого, за наявності до того підстав, направити матеріали за протоколом про адміністративне правопорушення, який за змістом повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП, до суду першої інстанції для повторного розгляду.
Оскільки, справа підлягає поверненню для доопрацювання, суд апеляційної інстанції не може досліджувати докази у справі по суті обставин ДТП з наданням їм оцінки, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 18 грудня 2024 року, якою  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР №154055 від 19 жовтня 2024 року повернути до Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції для доопрацювання.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Г.О. Балацька