УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 липня 2026 року
м. Київ
справа №127/10058/26
провадження № 61-8572ск26
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Черняк Ю. В.,
розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Сейдаметова Руслана Рідвановича, на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2026 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 17 червня 2026 року у справі за клопотанням ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення іноземного суду, 
ВСТАНОВИВ:
26 березня 2026 року представник ОСОБА_1 - адвокат 
Сейдаметов Р. Р., звернувся до суду із клопотання про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України постанови Районного суду у м. Свідниця ІІІ відділу у справах сім`ї та неповнолітніх Республіки Польща 
від 18 грудня 2025 року (вступної і резолютивної частини, справа №ІІІ Nsm 677/23) про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і про стягнення з 
ОСОБА_2 у сумі 436 злотих відшкодування витрат на провадження разом 
із відсотками за прострочення з моменту набрання постановою законної сили.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2026 року відкрито провадження у справі за клопотанням ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення іноземного суду - постанови Районного суду у м. Свідниця ІІІ відділу у справах сім`ї та неповнолітніх Республіки Польща від 18 грудня 2025 року (вступної і резолютивної частини, справа №ІІІ Nsm 677/23) про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і про стягнення з ОСОБА_2 у сумі 436,00 злотих відшкодування витрат на провадження разом із відсотками за прострочення з моменту набрання постановою законної сили.
Боржнику ОСОБА_2 надано строк 30 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі №127/10058/26 для подання заперечення щодо цього клопотання.
Зобов`язано заявника ОСОБА_1 надати повне мотивоване рішення іноземного суду - постанови Районного суду у м. Свідниця ІІІ відділу у справах сім`ї та неповнолітніх Республіки Польща від 18 грудня 2025 року 
(справа №ІІІ Nsm 677/23).
Не погодившись із вказаною ухвалою, представник ОСОБА_1 - адвокат 
Сейдаметов Р. Р.,подав апеляційну скаргу.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 17 червня 2026 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Сейдаметова Р. Р., на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2026 року повернуто.
Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2026 року не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, тому апеляційна скарга, в силу пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України не приймається до розгляду і повертається. 
26 червня 2026 року представник ОСОБА_1 - адвокат 
Сейдаметов Р. Р.,шляхом формування документи у підсистемі «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2026 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 17 червня 2026 року, в якій просить оскаржувану ухвалу апеляційного суду скасувати, ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2026 року скасувати у частині зобов`язання ОСОБА_1 надати повне мотивоване рішення іноземного суду - постанови Районного суду 
у м. Свідниця ІІІ відділу у справах сім`ї та неповнолітніх Республіки Польща 
від 18 грудня 2025 року (справа №ІІІ Nsm 677/23).
Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення постановленні з порушенням норм процесуального права. Суд апеляційної інстанції, повернувши апеляційну скаргу та пославшись на те, що ухвала про відкриття провадження не входить до переліку ухвал, які оскаржуються окремо від рішення суду, 
а зобов`язання заявника надати повне мотивоване рішення іноземного суду 
є складовою зазначеної ухвали, допустив порушення норм процесуального права і неправильно застосував норм статей 352, 353 ЦПК України .
Перевіривши доводи касаційної скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Сейдаметова Р. Р., та дослідивши зміст оскаржуваних судових рішення, Верховний Суд дійшов наступних висновків.
Щодо касаційного оскарження ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2026 року.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Право касаційного оскарження передбачене статтею 389 ЦПК України.
Пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити 
у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду 
в апеляційному порядку.
Аналіз вказаної норми процесуального законодавства дає підстави дійти висновку, що касаційному оскарженню підлягають ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку.
Заявник оскаржує у касаційному порядку, зокрема, ухвалу суду першої інстанції, яка не була предметом перегляду по суті судом апеляційної інстанції, 
оскільки апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката 
Сейдаметова Р. Р.,на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області 
від 29 травня 2026 року повернуто.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 травня 2024 року у справі № 227/2301/21 висновувала, що відповідно до положень статті 389 ЦПК України 
в касаційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення першої інстанції (крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті) або судові рішення 
в частині, які були предметом апеляційного перегляду, незалежно від того, 
за скаргою якого учасника судового провадження вони переглядалися. Якщо судове рішення першої інстанції або рішення в якійсь частині не переглядалися апеляційним судом, приписи пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України виключають можливість касаційного оскарження такого рішення або його відповідної частини.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Таким чином, оскільки ухвала Вінницького міського суду Вінницької області 
від 29 травня 2026 року судом апеляційної інстанції по суті не переглядалася, 
у відкритті касаційного провадження у справі за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Сейдаметова Р. Р., у цій частині необхідно відмовити.
Щодо касаційного оскарження ухвали Вінницького апеляційного суду 
від 17 червня 2026 року.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
Відповідно до частини другої статті 352 ЦПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.
У частині першій статті 353 ЦПК України закріплено вичерпний перелік ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.
Ухвали суду першої інстанції про відкриття провадження у справі не зазначені 
у переліку ухвал, визначеному частиною першою статті 353 ЦПК України, які можуть бути оскаржені окремо від рішення.
Відповідно до частини другої статті 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 листопада 2024 року у справі 
№ 757/47946/19-ц (провадження № 14-37цс23) вказано, що з урахуванням основних засад судочинства та необхідності забезпечення права на апеляційний перегляд справи будь-яка ухвала суду першої інстанції підлягає апеляційному оскарженню або самостійно, або разом із рішенням суду по суті спору. Перелік ухвал, на які апеляційна скарга може бути подана окремо від рішення суду, наведений у частині першій статті 353 ЦПК України. Цей перелік не є вичерпним: ухвала, зазначена в частині першій статті 353 ЦПК України, безумовно може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду; за відсутності ухвали в цьому переліку встановленню та оцінці судом підлягає те, чи перешкоджає ця ухвала подальшому провадженню в справі та/або чи може вона бути оскаржена разом із рішенням суду (тобто чи є в особи, яка подає апеляційну скаргу, можливість поновити свої процесуальні права в інший спосіб).
Аналогічний висновок зроблений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі 
№ 1909/3089/2012 (провадження № 61-11723сво20).
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2020 року у справі № 346/5011/18 (провадження № 61-2235св19) зазначено, що системне тлумачення статті 353 
ЦПК України свідчить про те, що законодавець свідомо виокремив випадки, в яких може бути оскаржена або конкретна процесуальна дія, або така конкретна дія 
і відмова в її вчиненні. Зазначені процесуально-процедурні обмеження права на апеляційне оскарження деяких ухвал місцевого суду окремо від остаточного рішення суду встановлено з метою ефективного здійснення правосуддя і не зменшують для сторін можливості доступу до суду апеляційної інстанції та не ускладнюють їм цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, оскільки сторони не позбавляються права на апеляційне оскарження таких проміжкових ухвал місцевого суду взагалі, їх право лише відтерміновується до прийняття остаточного рішення у справі.
Апеляційний суд, встановивши, що ухвала суду першої інстанції про відкриття провадження у справі не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суд, дійшов правильного висновку, про наявність передбачених пунктом 4 
частини п`ятої статті 357 ЦПК України підстав для повернення апеляційної скарги заявнику. 
Верховний Суд погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції.
Доводи касаційної скарги спростовуються вищенаведеним, зводяться до власного тлумачення норм процесуального права та до незгоди з судовим рішенням, висновків суду не спростовують, на його законність та обґрунтованість не впливають, а тому не можуть бути підставою для його скасування.
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення убачається, 
що касаційна скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм процесуального права є очевидними і не викликають розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції. 
Тому у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Сейдаметова Р. Р., на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 17 червня 2026 року слід відмовити.
Керуючись статтею 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника 
ОСОБА_1 - адвоката Сейдаметова Руслана Рідвановича, на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2026 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 17 червня 2026 року у справі за клопотанням ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , 
про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення іноземного суду відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді: Д. Д. Луспеник
Г. В. Коломієць
Ю. В. Черняк