Справа № 489/7736/25 
Номер провадження 2/489/250/26 

РІШЕННЯ
Іменем України

30 квітня 2026 року місто Миколаїв

Інгульський районний суд м. Миколаєва в складі: 
головуючого судді Кокорєва В. В.,
за участю секретаря судового засідання Ковальової С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Інгульського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» (далі – АТ «Сенс Банк» або позивач) до ОСОБА_1 (далі – відповідач) про стягнення заборгованості 
встановив
Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи вимоги тим, що 27.12.2021 року ОСОБА_1 через Інтернет-сервіс «My Alfa-bank» звернулася до АТ «Альфа-Банк» із пропозицією на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Банк взяті відповідно до Угоди на себе зобов`язання виконав у повному обсязі, випустивши кредитну картку та надавши Відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Відповідач кредитну картку активував та активно користувався кредитними коштами, що підтверджується випискою по рахунку. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 34 216,29 грн, з яких: 18 909,65 грн – прострочене тіло кредиту, 15 306,64 грн – відсотки за користування кредитом.
З цих підстав позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором заборгованість в сумі 34 216,29 грн., з яких: 18 909,65 грн – прострочене тіло кредиту, 15 306, 64 грн – відсотки за користування кредитом. судові витрати.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, просив розглядати справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти позову з підстав викладених у відзиві. У відзиві зазначено, що з моменту підписання Угоди та до 24.02.2022 нею виконувалися умови договору, погашалися відсотки, проте після введення воєнного стану в Україні втратила можливість вести підприємницьку діяльність та погашати відсотки за договором. Протягом 2022 року Банк самовільно збільшував її кредитний ліміт з метою списання відсотків та комісійних платежів. Згідно з виписок з рахунків видно, що позивач почав утримувати проценти декількома нарахуваннями. Також Банк щомісяця нараховує 100,00 грн. за обслуговування картки. Позивач намагається приховати нарахування підвищених відсотків, штрафів, комісії, що підтверджується кінцевою сумою заборгованості зі сплати комісійних, відсотків у сумі 15306,64 грн. Але в позовній заяві просить стягнути заборгованість у розмірі 34216,29 грн..Також, з 18909,65 грн. прострочене тіло кредиту, що складається з виданого кредиту 14700 грн. та суми самовільно збільшеного ліміту 4209,65 грн., що на думку відповідача, було здійснено задля списання відсотків. Вважає недоречним посилання позивача на ст.629 ЦК України. Доречно буде посилатися на ст.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦКУ. Відповідач визнає борг у розмірі 14700 грн., але не визнає нарахованих до стягнення відсотків та комісійних 15306,64 грн та 4209,65 грн. - збільшеного ліміту. 
Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.
27.12.2021 ОСОБА_1 підписано Паспорт споживчого кредиту, відповідно до якого сума кредиту - 14700,00 грн., строк кредитування - 12 з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк; максимальна сума кредиту - 200000 грн., процентна ставка - 0,01% для торгових операцій; 37% для операцій зняття готівки, фіксована; орієнтовна реальна річна процентна ставка - 21,65%; процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту - 37%.; штраф за прострочення внесення суми мінімального платежу - 100 грн. одноразово за кожен факт виникнення прострочки.
Також, відповідачу направлено Акцепт пропозиції на укладання Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття кредитної лінії, у спосіб, обраний останнім у Оферті на укладення цієї Угоди. 
Позивачем надано суду виписку з рахунку відповідача за період з 28.12.2021 по 22.06.2025.
12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на AT «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 01.12.2022.
За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У статті 526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором (ч.1 ст. 1056-1 ЦК України).
Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 554/4300/16-ц від 25.05.2021 аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Дослідженими судом доказами підтверджується, що позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти на умовах передбачених договором.
Що стосується посилання відповідача на те, що він не підписував договір, адже його підпису а ні сам договір, а ні угода на приєднання до основного договору не містять підпису відповідача, суд зазначає наступне.
Як слідує з матеріалів справи, Умови кредитування підписані відповідачем за допомогою електронного підпису (код підпису 6592) від 06.09.2021. В самих умовах відповідач підтвердив, що отримав та ознайомився з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи з обраних ним умов кредитування. 
В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №561/77/19 від 16.12.2020 зазначено, що особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з ч.ч. 1, 3, 4, 8, 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті . Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Матеріали справи містять достатньо доказів та не заперечується відповідачем, що між сторонами підписано Договір з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», що за змістом цього Закону прирівнюється до укладення договору в письмовому вигляді.. 
Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого представником позивача, заборгованість відповідача складає 34216,29 грн., з яких: 18909,65 грн. - прострочене тіло кредиту, 15306,64 грн. - відсотки за користування кредитом.
Відповідач посилається на неправомірність нарахування йому відсотків у розмірі 15306,64 грн.
Проте, відповідачем в ході розгляду справи розрахунок позивача по заборгованості за кредитним договором не спростовано. Відповідач надає власний розрахунок заборгованості по відсоткам, проте вказує на застосуванні відсоткової ставки 0,01 та річної процентної ставки - 21,65%. Однак в даному випадку має також застосовуватись процентна ставка, погоджена сторонами в п. 6 Паспорту споживчого кредиту, а саме 37%, оскільки відповідачем не виконувались зобов`язання за договором належним чином, з посиланням на форс-мажорні обставини. 
Даних про повернення тіла кредиту також не надано, а доводи відповідача про безпідставне самовільне збільшення кредитних лімітів без узгодження із клієнтом, спростовуються умовами підписаного сторонами Договору, яким передбачено їх зміну в межах максимального кредитного ліміту 200000 грн.
Відповідач також не скористався своїм процесуальним правом заявити проведення експертизи з метою перевірки правильності нарахування заборгованості за відсотками. 
Окрім того, відповідач посилається на ту обставину, що з 24.02.2022 за прострочення виконання кредитних зобов`язань споживачі звільняються від відповідальності, передбаченої ст.625 ЦК України, а також від обов`язку сплати неустойки, штрафу, пені. 
Так, пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України унормовано, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року за № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, на території України введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Згодом, неодноразово воєнний стан на території України продовжувався у встановленому законом порядку і є чинним на даний час.
Отже, в умовах воєнного стану позичальник (боржник) звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за прострочення грошового зобов`язання.
Як встановлено судом та відображено у розрахунку заборгованості, наданого представником позивача, відповідачу не нараховувалася неустойка (штраф, пеня) за прострочення виконання зобов`язання, а нарахування відсотків здійснювалося за ставкою 37% (як то обумовлено сторонами у п. 5 Паспорту споживчого кредиту).
Відповідач також посилається на застосування у відношенні до неї положень ст.617 ЦКУ, згідно з якими особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Дійсно, Листом Торгово-Промислової Палати України (далі - ТПП) № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 ТПП України засвідчила форс-мажорні обставини – військову агресію рф проти України. Проте, сам по собі факт воєнного стану не є підставою для звільнення або зменшення відповідальності за невиконання/неналежне виконання договірних зобов`язань.
Той факт, що ТПП України засвідчила форс-мажорні обставини – військову агресію рф проти України, сам по собі не є підставою для звільнення або зменшення відповідальності за невиконання/неналежне виконання договірних зобов`язань. Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру. Ключовою ознакою форс-мажору є причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання.
Форс-мажорні обставини мають індивідуальний персоніфікований характер щодо конкретного договору та його сторін. Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. Тобто мають індивідуальний персоніфікований характер щодо конкретного договору та його сторін.
(Постанови КГС ВС від 29.06.2023 у справі № 922/999/22, від 08.02.2024 у справі № 911/1786/22, від 12.03.2024 у справі № 911/2635/22, від 20.06.2024 у справі № 910/1779/23, від 09.04.2024 у справі № 905/342/23).
Тому, з цих підстав, суд спростовує твердження відповідача, що відносно неї, як споживача необхідно застосувати ст.617 ЦК України.
Позивач належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу у користування лінію кредитного ліміту у розмірі до 200000 грн. 
Натомість, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість.
У спростування зазначених представником позивача доводів відповідачем будь-яких доказів не надано.
На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.
Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 3285,97 грн., то суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.
Згідно статті 137ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На виконання вказаних вимог закону позивачем надано: Договір про надання послуг №1006 від 28.01.2025.
Проте суд не може погодитись із наведеним розрахунком в повному обсязі, враховуючи заперечення відповідача та співмірність складності справи і виконаних адвокатом робіт. 
На підставі викладеного суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги у розмірі в розмірі 2000,00 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.89,259,263-265 ЦПК України суд
вирішив
Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором від 27.12.2021 у розмірі 34216,29 грн. (тридцять чотири тисячі двісті шістнадцять гривень двадцять дев`ять копійок), з яких: 18909,65 грн. - прострочене тіло кредиту, 15306,64 грн. - відсотки за користування кредитом.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок) та витрати на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн.(дві тисячі гривень нуль копійок)
Інформація про учасників справи:
Позивач: Акціонерне товариство «Сенс Банк», код ЄДРПОУ 23494714, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з моменту складення повного тексту рішення
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 30.04.2026.

Суддя В. В. Кокорєв