Справа № 342/249/26
Провадження № 2/342/445/2026

РІШЕННЯ  
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2026 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі: 
головуючого судді Гайдич Р.М., 
секретаря судового засідання Малик Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення (присудження) з відповідача грошових коштів на додаткові витрати на утримання дочки внаслідок захворювання та його лікування,
В С Т А Н О В И В:

Короткий виклад позиції сторін по справі.

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в сумі 36 500 грн, що являють собою 1/2 частину коштів, понесених позивачем на додаткове утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судове рішення звернути до виконання за приписами п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України. Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням суду від 03.12.2018 у справі № 342/922/18 шлюб між сторонами розірвано. Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 08.01.2013 у сторін є дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач отримала судове рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання спільної дитини, але за розмірами сум аліментів від середніх доходів працівників в Україні. Дочка сторін захворіла - повний діагноз К07.24. Виконані лікарські роботи в організмі дочки здійснено 17.02.2026 за 30 000 грн та за 40 000 грн. Дві поїздки дочки в супроводі позивача до лікаря (м.Чернівці) і назад (с. Ясенів-Пільний) потягнули 3000 грн (за дві). Позивач, як мати ОСОБА_3 додаткове утримання їй самостійне забезпечити не у змозі, хоч час від часу і подається на заробітки за кордон. Тобто, позивач працює, однак самостійно нести всі додаткові фінансові витрати на утримання доньки, зокрема на лікування дочки не має можливості. Вказане позивача й змушує звернутися до суду із даною позовною заявою. Відповідач фізично здоровий, працює за кордоном та отримує стале грошове забезпечення, тому може сплачувати утримання дочки (за правилами сплати аліментів) із-за її захворювання. 
Позивач в судове засідання не прибула, через канцелярію суду, подала заяву про розгляд справи без її участі та її представника. Просить позов задовольнити повністю на підставі поданих документів по справі. 
Відповідач в судові засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у передбаченому чинним законодавством порядку, в тому числі шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на порталі "Судова влада". Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло. Клопотання про відкладення розгляду справи відповідач теж не подав.
Передбачених ч.2 статті 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, з ухваленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України. 
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження
у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Фактичні обставини встановлені судом. 

Позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі із 27 липня 2012 року, який було розірвано 03 грудня 2018 року за рішенням суду по справі № 342/922/18 (провадження 2/342/643/2018).
У сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась дочка ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .
Відповідно до копії свідоцтва про зміну імені від 22.05.2019 серії НОМЕР_2 позивачка змінила прізвище з ОСОБА_5 на ОСОБА_6 , про що 22.05.2019 складено відповідний актовий запис за № 15.
Згідно рішення суду від 04 червня 2024 року із відповідача на користь позивачки ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 .
Із копії виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 17.02.2026 вбачається, що повний діагноз хворої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - К07.24 відкритий прикус.
З копії Акту виконаних робіт від 17.02.2026 виданого ФОП ОСОБА_7 «Сучасна ортодонтія» вбачається, що вартість виконаних робіт – оплата ортодонтичного лікування (фіксація не знімної ортодонтичної апаратури на нижню щелепу, з врахуванням майбутніх активацій), становить 30 000 грн.
З копії Акту виконаних робіт від 17.02.2026 виданого ФОП ОСОБА_7 «Сучасна ортодонтія» вбачається, що вартість виконаних робіт – оплата ортодонтичного лікування (фіксація не знімної ортодонтичної апаратури на верхню щелепу, з врахуванням майбутніх активацій), становить 40 000 грн.
Чеками від 17.02.2026 підтверджується факт оплати ортодонтичного лікування ФОП ОСОБА_7 стоматологічний кабінет в розмірі 30 000 грн та 40 000 грн. 
Отже, позивачка понесла витрати на дитину в стоматологічному кабінеті у зв`язку з ортодонтичним лікуванням.
Дані факти ніким не спростовано під час розгляду справи.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).
Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Стаття 185 СК України встановлює, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.
Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами.
Визначення обставин, які можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду, який розглядає позов про визначення розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину, зумовлених особливими обставинами. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини або чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо.
Тому розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).
Верховний Суд України у постанові від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 зазначив, що положення статті 185 СК стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, які спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини, витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, якщо дитина потребує навчання сааме у цьому навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття; висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).
У постанові від 4 грудня 2019 року у справі № 320/383/19 Верховний Суд зробив висновок, що додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно.
Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Тобто наявність додаткових витрат на дитину має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
Оскільки тягар доказування покладено на позивача, то заявляючи додаткові витрати, позивач в будь-якому випадку повинен їх обґрунтувати та надати беззаперечні докази на їх підтвердження. Дані додаткові витрати, на відміну від аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами.
Якщо стягнення аліментних зобов`язань викликане необхідністю дитини у харчуванні, одязі та забезпеченні елементарних умов життя, то додаткові витрати заявляються саме у зв`язку з хронічними або разовими проблемами зі здоров`ям дитини, або у разі обставин, які пов`язані з розвитком здібностей дитини.
Тому, заявляючи вимоги про одноразове стягнення додаткових витрат на дитину, необхідно надати докази усієї суми фактично понесених витрат, в той час, як заявляючи про періодичні або постійні витрати, позивач повинен довести їх необхідність.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Під час розгляду справи позивачкою доведено, що у зв`язку із ортодонтичним лікуванням доньки позивачкою понесено витрати в розмірі 70 000 грн., однак не доведено понесення витрат в розмірі 3000 грн. на дорогу.
Висновки суду.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволеню, а саме з відповідача на користь позивачки слід стягнути додаткові витрати на дитину у зв`язку із лікуванням в розмірі 35 000 грн, тобто 1/2 від 70 000 грн.
Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК.
На підставі ст.ст. 180-182, 185 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273-279, 280-285, 352, 354 ЦПК України, суд, - 
У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , додаткові витрати понесені на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 35000 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до державного бюджету судовий збір в розмірі 1331,20 грн.
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Місце проживання позивачки ОСОБА_1 – АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 .
Місце реєстрації проживання відповідача ОСОБА_2 – АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя: Гайдич Р. М.