КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 червня 2026 року
м. Київ
апеляційне провадження № 33/824/427/2026
Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Євграфової Є. П.,
при секретарі Мудрак Р. Р.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Святенка Івана Петровича, в інтересах ОСОБА_1 ,
на постанову Дніпровського районного суду міста Києва у складі судді Вовк О. І.
від 17 жовтня 2025 року 
у справі № 754/5426/25 Дніпровського районного суду міста Києва
про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП 
громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого ФОП, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 
У С Т А Н О В И В :
Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп.
На вказану постанову 27 жовтня 2025 року захисник Святенко І. П., діючи в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу. У ній захисник просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі, посилаючись на приписи ст. 61 Конституції України щодо неможливості подвійного притягнення особи до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Свою позицію обґрунтовує тим, що постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 30.05.2025 (залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 07.07.2025) ОСОБА_1 вже було притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відмову від огляду, вчинену того ж дня, 21.03.2025, о 22 год. 23 хв.
Скаржник зазначає, що після першої зупинки у Шевченківському районі його не було відсторонено від керування, а водійське посвідчення не вилучалося, у зв`язку з чим він продовжив рух і через 20 хвилин був знову зупинений у Дніпровському районі. На думку захисту, ОСОБА_1 не вчиняв нового правопорушення, а продовжував вчинення вже зафіксованого, через що діяння є триваючим, а справа підлягала закриттю. Крім того, апелянт стверджує, що поліцейські Дніпровського району не проводили візуального обстеження для підтвердження ознак сп`яніння, а його поведінка була повністю адекватною обстановці, що спростовує дані протоколу. Також захисник просить стягнути з Державного бюджету України суму сплаченого судового збору за подачу апеляційної скарги.
В судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.
Дослідивши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
За змістом протоколу ЕПР1 № 278052 від 21.03.2025 встановлено, що 21 березня 2025 року о 23 годині 06 хвилин, по проспекту Романа Шухевича (Ватутіна), 2-Г у м. Києві, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Toyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, нечітке мовлення, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суд виходив з доведеності вини останнього у порушенні ним вимог пункту 2.9а ПДР України, що підтверджується матеріалами даної справи про адміністративне правопорушення.
Апеляційний суд погоджується з такими висновком суду, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Окремим видом адміністративних правопорушень (проступків) є правопорушення на транспорті, в тому числі порушення, вчиненні під час дорожнього руху.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами. 
Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений статтею 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103, та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС і МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015.
Згідно з частинами 1-3, 5 статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, підлягають відстороненню та оглядові. Огляд проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в закладах охорони здоров`я у разі незгоди особи з результатами огляду на місці. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу. Огляд особи на стан сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Апеляційний суд зауважує, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в частині відмови від проходження огляду, має суто формальний характер. Це означає, що відповідальність настає виключно за сам факт відмови водія від виконання законної вимоги працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння, незалежно від мотивів такої відмови чи фактичного стану водія (наявності чи відсутності сп`яніння). Правопорушення вважається закінченим з моменту, коли особа в будь-якій формі (усно, письмово або шляхом ухилення) висловила свою незгоду пройти огляд у встановленому порядку, що повністю вичерпує об`єктивну сторону правопорушення та фактично перешкоджає реалізації державної функції щодо забезпечення безпеки дорожнього руху. У зв`язку з цим, доводи апеляційної скарги про те, що продовживши рух власним транспортним засобом після зупинки його працівниками поліції та з огляду на відповідні роз`яснення та бездіяльність поліції по відстороненню ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, останній не вчинив нове правопорушення, а лише продовжив вчинення вже зафіксованого правопорушення у Шевченківському районі м. Києва, є юридично неспроможними та не заслуговують на увагу. 
Крім того, з матеріалів справи та дослідженого відеозапису достеменно встановлено, що під час зупинки ОСОБА_1 у Шевченківському районі міста Києва приблизно о 22 годині 23 хвилині останній особисто і відверто повідомив працівників поліції про те, що вживав пиво, у зв`язку з чим і відмовився проходити огляд на стан сп`яніння, після чого стосовно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП. При цьому ОСОБА_1 , достовірно знаючи, що ситуація не змінилась, і він перебуває в протиправному стані, мав об`єктивну можливість припинити керування транспортним засобом, однак цього свідомо не зробив. 
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відновлення руху та повторне керування транспортним засобом після складання першого протоколу свідчить про початок нового епізоду протиправної поведінки, який є повністю відокремленим у часі та просторі від попереднього. Таке діяння не може бути визнане триваючим, оскільки правопорушення у вигляді відмови від проходження огляду на стан сп`яніння має формальний склад і є закінченим у момент висловлення такої незгоди, що повністю вичерпало перший епізод події. Своєю чергою, розпочавши новий рух автомобіля та здійснивши поїздку до іншого району міста, водій сформував новий умисел та вчинив нове самостійне діяння. У зв`язку з цим, його наступна відмова від виконання повторної законної вимоги працівників поліції під час другої зупинки утворює окремий, цілком незалежний закінчений склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, матеріали справи містять вичерпну, логічну та взаємоузгоджену сукупність доказів, які повністю виключають будь-який розумний сумнів, а саме: 
протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 278052 від 21.03.2025, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та підписаний особисто ОСОБА_1 без жодних зауважень, застережень чи незгоди з описаними ознаками сп`яніння; 
направлення на огляд водія до закладу охорони здоров`я, з якого чітко вбачається, що такий огляд відносно ОСОБА_1 не проводився виключно у зв`язку з його відмовою; 
постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4324096 від 21.03.2025 стосовно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121 КУпАП, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн; 
відеозапис з нагрудних камер працівників поліції №473481. 
Судом встановлено, що відео з нагрудних камер співробітників поліції розпочинається з того, що працівниками поліції по проспекту Романа Шухевича (Ватутіна) у місті Києві зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_1 та повідомлено про порушення правил дорожнього руху, а саме, що водій не був пристебнутий ременем безпеки. При перевірці документів водія працівники поліції виявили явні ознаки алкогольного сп`яніння, про які повідомили водія ОСОБА_1 та запитали, чи вживав останній алкогольні напої, на що останній промовчав. Працівники поліції запропонували пройти ОСОБА_1 огляд на стан сп`яніння, однак він відмовився. При цьому ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції, що незадовго до цього був зупинений у Шевченківському районі міста Києва, де стосовно нього вже складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, крім того, зазначає, що працівники поліції не відсторонили його від керування транспортними засобами, тому він вважає, що може їхати далі. Далі працівниками поліції повторно було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, однак вчергове ОСОБА_1 відмовився, після чого стосовно нього було складено протокол за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, роз`яснено його права та обов`язки, ознайомлено з протоколом та вручено його копію. 
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 278052, ОСОБА_1 підписав вказаний протокол без зауважень, а від письмових пояснень відмовився. Крім того, як вбачається з відео, всупереч доводам скарги, ОСОБА_1 зрештою було відсторонено від керування транспортним засобом, а доказів порушення працівниками поліції вимог Інструкції матеріали справи в собі не містять, і стороною захисту таких доказів не було надано ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції.
Також з матеріалів справи слідує, що постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 30 травня 2025 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 07 липня 2025 року, було визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Вказаними постановами було чітко встановлено, що безпосередньою причиною відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння під час першої зупинки була та обставина, що водій ОСОБА_1 сам повідомив працівникам поліції: «він до 0,3 випив сьогодні» (час запису на відео 22:22:46), на що поліцейський сказав, що «рішення приймати водію» (час запису 22:23:24). 
Це беззаперечно доводить, що водій усвідомлював факт вживання алкоголю, а його наступні дії через 20-30 хвилин у Дніпровському районі становлять новий умисний проступок. Посилання скаржника на неправомірні дії поліції та отримання тілесних ушкоджень (згідно з висновком спеціаліста № 139-56-2025) не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної постанови. В матеріалах справи відсутні докази звернення апелянта зі скаргами на дії поліції до профільних органів або наявності відповідних судових рішень щодо визнання їх дій протиправними; крім того, вказані обставини жодним чином не нівелюють і не виключають сам факт вчиненого водієм порушення п. 2.5 ПДР. 
Окрему увагу суд звертає на відсутність пояснень ОСОБА_1 у протоколі. Відповідно до ст. 256 та ст. 280 КУпАП, суд має враховувати позицію особи. Проте апеляційний суд наголошує: відмова від реалізації права на надання пояснень безпосередньо на місці події є свідомим вибором особи. Відсутність будь-яких зауважень у первинних процесуальних документах свідчить про те, що апелянт власноруч позбавив себе можливості зафіксувати власну версію подій у момент їх вчинення. У зв`язку з цим, нинішні доводи апеляційної скарги суд розцінює як такі, що не базуються на об`єктивних даних та спрямовані виключно на уникнення відповідальності. 
З огляду на формальний склад правопорушення, що ставиться у провину ОСОБА_1 , факт відмови від виконання законної вимоги поліцейського є достатньою та вичерпною підставою для притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Сукупність досліджених доказів дозволяє суду зробити переконливий висновок про винуватість ОСОБА_1 за стандартом доказування «поза розумним сумнівом». 
Будь-яких процедурних порушень вимог ст. 266 КУпАП, Інструкції № 1452/735 або Порядку № 1103, які б ставили під сумнів законність дій поліції щодо направлення на огляд, судом не встановлено. 
Суд першої інстанції належним чином виконав обов`язок, передбачений ст. 280 КУпАП, з`ясувавши всі обставини справи. 
Вина апелянта доведена, а сукупність доказів (протокол та відеозапис) повністю виключає будь-яке інше пояснення події. 
Суд першої інстанції діяв у межах закону та з метою захисту суспільних інтересів. 
Підстав для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 не встановлено. 
Керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника Святенка Івана Петровича в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. П. Євграфова