Справа №949/2744/25

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2026 року     м.Дубровиця
Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:
головуючого - судді: Оборонової І.В.,
за участю секретаря: Волкодав А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» Романенко Михайло Едуардович звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 та просить стягнути з нього на користь позивача заборгованість за кредитним договором №1405582423042 від 25 лютого 2024 року у загальному розмірі 17 730,00 грн. Одночасно просить стягнути з відповідача судові витрати зі сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25 лютого 2024 року між первісним кредитором — Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва капітал» та ОСОБА_1 (надалі відповідач) було укладено кредитний договір №1405582423042, відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 4 500,00 грн та зобов`язався повернути отримані грошові кошти, сплатити проценти за користування кредитом, а також виконати інші зобов`язання у строки та на умовах, визначених зазначеним договором.
Вказаний кредитний договір укладено в електронній формі шляхом приєднання відповідача до умов публічної оферти первісного кредитора та підписано ним із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Перед укладенням договору відповідач самостійно заповнив анкету-заяву на отримання грошових коштів, у якій зазначив свої персональні дані, реквізити банківської картки та підтвердив ознайомлення і згоду з істотними умовами надання кредиту.
Первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином та у повному обсязі, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на банківську картку, зазначену відповідачем при оформленні заявки, що підтверджується відповідними платіжними документами.
У подальшому, на підставі договору факторингу, право грошової вимоги за вказаним кредитним договором було відступлено первісним кредитором на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс», яке набуло статусу нового кредитора та, відповідно, права грошової вимоги до відповідача за вказаним зобов`язанням у повному обсязі.
Внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, що полягало у порушенні обов`язку щодо своєчасного та повного повернення грошових коштів і сплати процентів за користування кредитом, станом на дату звернення до суду утворилася заборгованість у загальному розмірі 17 730,00 грн.
У позовній заяві представник позивача просить розглянути справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У разі неявки відповідача у судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання (а.с. 20), у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву, письмових заперечень проти позову або доказів на спростування позовних вимог відповідачем суду не подано.
Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Дослідивши письмові докази у справі та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за внутрішнім переконанням на підставі їх всебічного, повного та об`єктивного дослідження.
Судом встановлено, що 25 лютого 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва капітал», як кредитодавцем, та ОСОБА_1 , як позичальником, шляхом прийняття відповідачем пропозиції (оферти), розміщеної в інформаційно-комунікаційній системі кредитодавця, було укладено договір про надання фінансового кредиту продукту «Кредитна лінія старт» №1405582423042.
Із анкети-заяви на отримання кредиту від 25 лютого 2024 року вбачається, що відповідач перед укладенням договору зазначив свої персональні та ідентифікаційні дані, а саме прізвище, ім`я, по батькові, дату народження, громадянство, стать, реєстраційний номер облікової картки платника податків, паспортні дані, у тому числі номер паспорта громадянина України, орган видачі, дату видачі, строк дії паспорта та номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі. Також в анкеті-заяві відповідачем зазначено адресу реєстрації, адресу проживання, контактні номери телефонів, адресу електронної пошти, відомості про освіту, зайнятість, місце роботи, щомісячний дохід, щомісячні витрати та витрати за діючими кредитами. У розділі анкети-заяви «Дані про кредит» відповідач зазначив суму кредиту 4 500,00 грн, строк кредитування 120 днів, а також реквізити банківської картки для зарахування кредитних коштів — НОМЕР_1 .
Анкета-заява містить підтвердження відповідача про достовірність, повноту і правдивість зазначеної ним інформації, а також про те, що він попереджений про відповідальність за надання неправдивої, неповної або неточної інформації. Крім того, у цій анкеті-заяві міститься електронний підпис відповідача одноразовим ідентифікатором R5D6L3, що узгоджується з іншими матеріалами справи, зокрема з довідкою про ідентифікацію клієнта та кредитним договором.
Відповідно до пункту 1.1 кредитного договору кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті України на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Згідно з пунктом 1.2 договору сума кредитного ліміту становить 4 500,00 грн, тип кредиту — кредит.
Відповідно до пункту 1.3 договору строк кредитування становить 120 днів, а саме з 25 лютого 2024 року по 24 червня 2024 року, при цьому позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитодавцю 24 червня 2024 року або достроково.
Згідно з пунктом 1.3.1 договору позичальник зобов`язаний сплачувати проценти у рекомендовану дату оплати, зазначену у графіку платежів, протягом дії кредиту.
Відповідно до пункту 1.4 договору тип процентної ставки є фіксованим.
Згідно з пунктом 1.4.1 договору дисконтна процентна ставка становить 2,25 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом та застосовується в межах строку надання кредиту, але не більше перших 20 днів користування кредитом, тобто з 1-го по 20-й день включно.
Згідно з пунктом 1.4.2 договору базова процентна ставка становить 2,45 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом та застосовується у межах строку надання кредиту після 20-го дня користування кредитом, починаючи з 21-го дня користування кредитом, до дня повернення кредиту.
У пунктах 1.4.3, 1.4.4 договору зазначено, що позичальник розуміє та надає згоду на застосування базової процентної ставки, а її застосування є наперед обумовленою умовою договору та не є односторонньою зміною умов договору у бік погіршення для споживача.
Крім того, умовами договору визначено загальні витрати за кредитом у розмірі 13 137,78 грн, цільове призначення кредиту — на споживчі цілі, орієнтовну реальну річну процентну ставку на дату укладення договору — 139 910,17 %, а також орієнтовну загальну вартість кредиту на дату укладення договору — 17 637,78 грн.
Із паспорта споживчого кредиту, який міститься у матеріалах справи, вбачається, що відповідачу до укладення договору було надано інформацію про основні умови кредитування, зокрема суму кредиту 4 500,00 грн, строк кредитування 120 календарних днів, процентну ставку 2,25 % на день протягом перших 20 днів користування кредитом та 2,45 % на день з 21-го дня користування кредитом до дати повернення кредиту, тип процентної ставки — фіксована, загальні витрати за кредитом, орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача, а також реальну річну процентну ставку. У паспорті споживчого кредиту також зазначено, що відповідні розрахунки здійснені з припущенням надання суми кредиту у розмірі 4 500,00 грн на 120 календарних днів зі сплатою процентів у розмірі 2,25 % від суми кредиту в день протягом перших 20 днів і 2,45 % від суми кредиту в день з 21-го дня до дати повернення кредиту.
Із графіка платежів, який є додатком №1 до договору про надання фінансового кредиту продукту «Кредитна лінія старт» №1405582423042 від 25 лютого 2024 року, вбачається, що ним встановлено кількість платежів, їх розмір та періодичність внесення позичальником платежів з повернення кредиту і сплати процентів за користування кредитом, а також визначено загальну вартість кредиту для позичальника та реальну річну процентну ставку за договором про споживчий кредит. Вказаний графік узгоджується з умовами кредитного договору щодо суми кредиту, строку кредитування та порядку нарахування процентів.
Також у кредитному договорі міститься підтвердження про те, що один примірник договору отримав ОСОБА_1 , а також про те, що з внутрішніми Правилами надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту кредитодавця, він ознайомлений у повному обсязі. Зазначені підтвердження засвідчені електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора.
Крім того, у матеріалах справи наявна довідка про ідентифікацію клієнта, відповідно до якої 25 лютого 2024 року ОСОБА_1 був ідентифікований в інформаційно-комунікаційній системі Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва капітал», а акцепт оферти здійснено шляхом укладення договору №1405582423042 з використанням одноразового ідентифікатора R5D6L3. У довідці також зазначено номер телефону позичальника, адресу електронної пошти, дату та час надсилання паролю — 25 лютого 2024 року о 14:50:07, а також маску банківської картки НОМЕР_1 .
Зазначені докази у своїй сукупності підтверджують, що саме відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів, зокрема самостійно зазначив свої персональні дані, паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки платника податків, адресу реєстрації та проживання, контактні номери телефонів, адресу електронної пошти, відомості про фінансовий стан, бажану суму кредиту, строк кредитування та реквізити банківської картки, на яку мали бути зараховані кредитні кошти.
Окремо суд бере до уваги лист Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Контрактовий дім» від 23 грудня 2025 року №21223-1370574612-23122025 про підтвердження успішної оплати, відповідно до якого за транзакцією №1370574612 від 25 лютого 2024 року о 14:54 було здійснено платіж у сумі 4 500,00 грн, валюта платежу — UAH, номер картки отримувача — НОМЕР_1 , статус операції — «Виконано». Платником зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва капітал», код ЄДРПОУ 40860735, а призначенням платежу — «Видача кредитних коштів».
Наданий лист про підтвердження успішної оплати містить конкретні ідентифікуючі ознаки платіжної операції: номер транзакції, суму платежу, валюту платежу, дату та час виконання платіжної операції, номер картки отримувача, статус операції, платника та призначення платежу. Такі відомості за своїм змістом дають можливість встановити не лише факт ініціювання переказу, але й факт його виконання, оскільки статус операції визначено як «Виконано».
При цьому номер банківської картки, на яку здійснено переказ кредитних коштів, відповідає масці картки, зазначеній відповідачем при заповненні анкети-заяви та проходженні ідентифікації, а саме НОМЕР_1 . Отже, докази видачі кредитних коштів узгоджуються з іншими матеріалами справи за особою позичальника, номером кредитного договору, датою його укладення, сумою кредиту та реквізитами картки, визначеної відповідачем для отримання кредитних коштів.
Таким чином, судом встановлено, що кредитний договір №1405582423042 від 25 лютого 2024 року укладено в електронному вигляді відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію», при цьому відповідач був ідентифікований у системі кредитодавця, заповнив анкету-заяву, зазначив банківську картку для отримання кредитних коштів, підписав анкету-заяву та кредитний договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором R5D6L3, підтвердив отримання примірника договору, ознайомлення з Правилами надання коштів у позику та погодився з істотними умовами кредитування, зокрема сумою кредиту, строком його повернення, типом і розміром процентної ставки, порядком нарахування та сплати процентів, графіком платежів, загальними витратами за кредитом, орієнтовною реальною річною процентною ставкою та орієнтовною загальною вартістю кредиту.
Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, такий договір вважається укладеним у письмовій формі.
Статтями 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний одноразовим ідентифікатором, за своїми правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Такий висновок узгоджується і з правовими позиціями Верховного Суду, наведеними у поданій позовній заяві, зокрема у постановах Верховного Суду від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19 та від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, у яких зазначено, що договір, укладений в електронній формі та підписаний у порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію», прирівнюється за правовими наслідками до договору, укладеного у письмовій формі, а використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором може підтверджувати волевиявлення сторони на укладення електронного договору.
При цьому встановлено, що сторонами погоджено всі істотні умови кредитного договору, зокрема суму кредиту, строк кредитування, розмір процентної ставки, порядок повернення кредиту, строки внесення платежів, порядок нарахування процентів, а також наслідки порушення зобов`язання, що свідчить про досягнення сторонами згоди з усіх істотних умов договору.
Також встановлено, що первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, що полягало у перерахуванні відповідачу грошових коштів у визначеному договором розмірі, у зв`язку з чим у відповідача виник обов`язок щодо їх повернення та сплати процентів відповідно до умов договору.
Суд враховує, що відповідачем не подано доказів того, що банківська картка, зазначена в анкеті-заяві та довідці про ідентифікацію, йому не належала або що кредитні кошти на неї фактично не були зараховані. Також відповідачем не спростовано факт використання ним зазначеного номера мобільного телефону, електронної пошти та одноразового ідентифікатора при укладенні кредитного договору.
З урахуванням того, що кредитний договір укладено в електронній формі із використанням інформаційно-комунікаційної системи кредитодавця, а видача кредитних коштів здійснювалася у безготівковій формі на банківську картку, зазначену самим відповідачем при оформленні заявки, сукупність наданих позивачем доказів є достатньою для висновку про реальне надання відповідачу кредитних коштів.
За таких обставин суд приходить до висновку, що надані позивачем платіжні документи є належними, допустимими та достовірними письмовими доказами, які підтверджують реальність здійснення фінансової операції з перерахування кредитних коштів, а відтак і факт належного виконання первісним кредитором свого обов`язку з видачі кредиту.
Надані у справі докази узгоджуються між собою за змістом, датами, номером кредитного договору, особою боржника, реквізитами платіжної картки та розміром заборгованості, що виключає обґрунтовані сумніви у їх достовірності та належності.
Разом із тим матеріалами справи встановлено, що відповідач належним чином умови кредитного договору не виконав, у передбачений договором строк грошові кошти та нараховані проценти за користування кредитом у повному обсязі не повернув, у зв`язку з чим допустив порушення строків виконання грошових зобов`язань, передбачених умовами договору.
Як вбачається з матеріалів справи, розмір заборгованості відповідача за кредитним договором №1405582423042 підтверджується поданим позивачем розрахунком заборгованості, деталізованим розрахунком нарахувань за кредитним договором та витягом з додатку до договору факторингу. Зазначені документи узгоджуються між собою та містять однакові відомості щодо загального розміру заборгованості, її складових, номера кредитного договору та особи боржника. Згідно з цими доказами, заборгованість відповідача становить 17 730,00 грн, з яких 4 500,00 грн — заборгованість за тілом кредиту, а 13 230,00 грн — заборгованість за процентами за користування кредитними коштами. При цьому з деталізованого розрахунку вбачається, що нарахування процентів здійснювалося відповідно до умов кредитного договору: протягом перших 20 днів користування кредитом — у розмірі 101,25 грн за день, що відповідає 2,25 % від суми кредиту, а надалі — у розмірі 110,25 грн за день, що відповідає 2,45 % від суми кредиту. Заборгованість за штрафними санкціями, комісіями та пенею позивачем до стягнення не заявлена та у поданих розрахунках відсутня.
Поданий розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, альтернативного розрахунку суду не надано, а доказів неправильності визначення розміру заборгованості матеріали справи не містять, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав сумніватися у достовірності та обґрунтованості заявленої до стягнення суми.
При цьому відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували повне або часткове погашення заборгованості за кредитним договором, припинення зобов`язання з інших передбачених законом підстав або спростовували факт отримання грошових коштів.
Крім того, позивачем на адресу відповідача направлялася досудова вимога про погашення заборгованості, складена в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс», у якій останнього повідомлено про перехід права вимоги за кредитним договором №1405582423042 та запропоновано сплатити заборгованість у розмірі 17 730,00 грн у строк до 20 жовтня 2025 року. Однак зазначена вимога залишена без виконання.
Відповідно до частини першої статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Відповідно до частини першої статті 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання.
Одним із передбачених законом випадків відступлення права вимоги є факторинг.
Відповідно до статті 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи.
Згідно зі статтею 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути як наявна, так і майбутня грошова вимога.
Судом встановлено, що 22 липня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва капітал» як клієнтом та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» як фактором укладено договір факторингу №22072024. Відповідно до умов зазначеного договору клієнт зобов`язався відступити фактору права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначеними у реєстрі прав вимог, а фактор зобов`язався їх прийняти та здійснити фінансування клієнта на умовах, визначених договором.
Зі змісту договору факторингу вбачається, що право вимоги означає всі права клієнта за кредитними договорами, у тому числі права грошової вимоги до боржників зі сплати суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому. Боргом за умовами договору визначено суми грошових коштів, належні до сплати клієнту боржниками за кредитними договорами, включаючи суми кредиту, процентів за користування кредитом та інші суми, що належать до сплати за кредитними договорами.
Згідно з пунктом 2.1 договору факторингу клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимог, а фактор зобов`язується їх прийняти та сплатити клієнту суму фінансування за таке відступлення. 
Згідно з пунктом 4.1 договору перехід права вимоги від клієнта до фактора відбувається з моменту підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог за умови виконання фактором вимог щодо перерахування суми фінансування, передбачених договором.
Матеріалами справи підтверджується, що договір факторингу №22072024 від 22 липня 2024 року укладено у письмовій формі, підписано уповноваженими представниками сторін та скріплено печатками юридичних осіб, що відповідає вимогам статті 513 Цивільного кодексу України щодо форми правочину про заміну кредитора у зобов`язанні.
Факт відступлення права грошової вимоги за кредитним договором №1405582423042 підтверджується актом приймання-передачі реєстру прав вимог до договору факторингу №22072024 від 22 липня 2024 року, відповідно до якого фактор прийняв реєстр прав вимог за договором, складений за формою згідно з додатком №1 до договору факторингу. У зазначеному акті вказано, що кількість боржників становить 891, а загальна сума заборгованості за переданим реєстром прав вимог становить 11 939 381,56 грн.
Крім того, на підтвердження переходу права вимоги позивачем надано витяг з додатку до договору факторингу №22072024 від 22 липня 2024 року, у якому містяться відомості про відповідача ОСОБА_1 , його реєстраційний номер облікової картки платника податків, номер кредитного договору № НОМЕР_2 , дату кредитного договору 25 лютого 2024 року, суму заборгованості у загальному розмірі 17 730,00 грн, у тому числі 4 500,00 грн — заборгованість за тілом кредиту та 13 230,00 грн — заборгованість за процентами, при цьому заборгованість за комісією та пенею зазначена у розмірі 0,00 грн.
Факт реального виконання договору факторингу підтверджується платіжною інструкцією №9083 від 30 липня 2024 року, відповідно до якої Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» сплачено на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва капітал» грошові кошти у сумі 122 450,42 грн із призначенням платежу: «Оплата згідно з Договору факторингу №22072024 від 22.07.2024 року без ПДВ».
Оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що відступлення права грошової вимоги за зобов`язаннями відповідача здійснено у порядку та на умовах, визначених договором факторингу та вимогами цивільного законодавства України. Договір факторингу, акт приймання-передачі реєстру прав вимог, витяг з додатку до договору факторингу та платіжна інструкція про оплату за договором факторингу є взаємопов`язаними доказами, які у сукупності підтверджують набуття позивачем права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №1405582423042 від 25 лютого 2024 року.
Суд також враховує, що відповідачем не надано доказів, які б спростовували факт укладення договору факторингу, факт включення його зобов`язання до реєстру прав вимог, факт оплати за договором факторингу або факт переходу до позивача права вимоги за спірним кредитним договором. Доказів визнання договору факторингу недійсним, припинення його дії або відсутності у позивача права вимоги матеріали справи також не містять.
Таким чином, до позивача перейшло право вимоги у повному обсязі, включаючи право на стягнення основного боргу та нарахованих процентів.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Встановлені судом обставини свідчать про те, що відповідач, отримавши кредитні кошти, взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у визначений договором строк грошові кошти та нараховані проценти не повернув, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.
Суд також зазначає, що презумпція правомірності правочину, передбачена статтею 204 Цивільного кодексу України, відповідачем не спростована, кредитний договір є чинним, недійсним у судовому порядку не визнавався, а відтак підлягає виконанню сторонами.
Таким чином, на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором є законними, обґрунтованими та підтвердженими належними і допустимими доказами, у зв`язку з чим заявлена до стягнення заборгованість у розмірі 17 730,00 грн підлягає стягненню у повному обсязі.
Що стосується позовних вимог щодо розподілу між сторонами судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до положень ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
При цьому, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару або про обов`язок його сплати, а також інші документи, які підтверджують обсяг та вартість наданих послуг.
Рішення Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited проти України" (заява №19336/04, п.269) вказує, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
19 лютого 2020 року Великою Палатою Верховного Суду прийнято додаткову постанову у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19), де зазначено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, однак при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має оцінити їх дійсність, необхідність та розумність.
За змістом ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, а також значення справи для сторін. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.
Як вбачається з матеріалів справи, 01 січня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» та адвокатом Лівак Іванною Миколаївною було укладено договір №42649746 про надання правової допомоги.
17 листопада 2025 року до вказаного договору укладено додаткову угоду №1405582423042, відповідно до якої адвокат зобов`язалася здійснити представництво та захист інтересів клієнта у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 , а клієнт — виплатити адвокату гонорар у розмірі, визначеному договором та додатковою угодою.
До вказаного договору долучено детальний опис робіт, виконаних адвокатом Лівак Іванною Миколаївною, у якому зазначено перелік конкретних дій, здійснених адвокатом у межах надання правничої допомоги у даній справі, а саме: правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій щодо захисту інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс»; складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат; формування додатків до позовної заяви. Загальна вартість наданих послуг визначена у сумі 6 000,00 грн.
Крім того, у матеріалах справи міститься акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги, укладений 17 листопада 2025 року між адвокатом та позивачем, відповідно до якого сторони підтвердили факт надання адвокатом правничої допомоги та її прийняття клієнтом на загальну суму 6 000,00 грн. Зазначеним актом підтверджено, що до складу наданих послуг увійшли: правовий аналіз обставин справи та надання консультацій, складання позовної заяви, а також формування додатків до неї.
Разом з тим, вирішуючи питання про розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з відповідача, суд враховує не лише факт їх документального підтвердження, але й критерії співмірності, розумності та необхідності таких витрат. При цьому суд бере до уваги, що дана справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження, не є складною за характером спірних правовідносин, не потребувала значного обсягу додаткових процесуальних дій, подання великої кількості заяв по суті спору, участі представника у судових засіданнях чи формування нової або складної правової позиції, оскільки спір стосується типових правовідносин щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, а судова практика з даної категорії справ є усталеною.
Крім того, суд враховує ціну позову, характер спору, обсяг фактично наданих послуг, типовість підготовлених процесуальних документів, відсутність необхідності у тривалому судовому розгляді та те, що справа не містить складних фактичних або правових питань, які б об`єктивно вимагали значного обсягу часу адвоката.
Аналізуючи докази, надані представником позивача на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, їх відповідність критерію реальності адвокатських послуг та співмірності зі складністю справи, враховуючи характер спору, обсяг фактично наданих послуг, витрачений адвокатом час, ціну позову, а також принцип розумності та пропорційності судових витрат, суд приходить до висновку, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 6 000,00 грн є завищеним і не відповідає критерію співмірності.
За таких обставин суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача частково, а саме у розмірі 3 000,00 грн, що відповідає критеріям реальності, розумності, необхідності та пропорційності таких витрат до характеру спору, складності справи, обсягу виконаної адвокатом роботи та ціни позову.
Крім того, при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 17 грудня 2025 року №17121469.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову — на відповідача.
Оскільки позовні вимоги в частині стягнення заборгованості підлягають задоволенню, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн.

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», статтями 9, 12 Закону України «Про споживче кредитування», статтями 204, 207, 512, 513, 514, 525, 526, 530, 611, 612, 625, 629, 639, 1048, 1049, 1054, 1077, 1078, 1082 Цивільного кодексу України, статтями 4, 13, 76, 81, 89, 133, 137, 141, 223, 247, 258–259, 263–265, 273, 280–284, 287–289, 354–355 Цивільного процесуального кодексу України, суд —

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості — задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» заборгованість за кредитним договором №1405582423042 від 25 лютого 2024 року у загальному розмірі 17 730,00 грн (сімнадцять тисяч сімсот тридцять гривень 00 копійок), яка складається з: 4 500,00 грн — заборгованості за тілом кредиту; 13 230,00 грн — заборгованості за процентами за користування кредитом.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» судовий збір у розмірі 2 422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок) та витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн (три тисячі гривень 00 копійок).
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто Дубровицьким районним судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи, згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс», адреса: вул. Симона Петлюри, буд. 21/1, м. Бровари, Київська область, код ЄДРПОУ 42649746.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , паспорт громадянина України у формі ID-картки № НОМЕР_4 .

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького 
районного суду 
Рівненської області        Оборонова І.В.