ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ  ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

11 травня 2026 року 	Справа № 160/9049/26  	
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді	Юркова Е.О. 	 	
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови,-
УСТАНОВИВ:
10 квітня 2026 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України з вимогами: 
- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 17.02.2026 про закінчення виконавчого провадження №80102725.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що спірна постанова головного державного виконавця Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 17.02.2026 про закінчення виконавчого провадження №80102725 є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки винесена з порушенням вимог Закону України “Про виконавче провадження”, а саме: винесена в рамках виконавчого провадження, в якому не здійснено жодних дій, спрямованих на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 160/28079/25 від 01.12.2025 року, що набрало законної сили 01.01.2026 року.
Ухвалою суду від 14.04.2026 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; витребувано у Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України завірені належним чином копії виконавчого провадження №80102725.
24.04.2026 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у повному обсязі в задоволенні заяви та вказано, що 13.02.2026 року на адресу відділу надійшли підтверджуючі документи, щодо добровільного фактичного виконання боржником Військовою частиною НОМЕР_1 рішення суду у справі № 160/28079/25 виданого 01.12.2025 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом, а саме лист від 02.01.2026 року, направлений на адресу стягувача ОСОБА_1 щодо повторного розгляду рапорту від 06.09.2025 року з доданими до нього документами про звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4, пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" . 17.02.2026 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та за вих.№36081 направлено сторонам виконавчого провадження простою кореспонденцією, оскільки згідно п.1 ст.28 ЗУ «Про виконавче провадження».
28.04.2026 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій зазначено, що категорично не погоджується з викладеним у відзиві аргументуванням, оскільки воно не спростовує того факту, що виконавець своїм рішенням про закінчення виконавчого провадження позбавив позивача гарантованого йому Конституцією України права на судовий захист. Вказує, що суд у рішенні у справі № 160/28079/25 фактично вказав на наявність усіх умов, передбачених законом для звільнення, а відмова була визнана протиправною саме через неврахування цих обставин, проте відповідні дії відповідачем не вчинені, отже рішення суду не виконано.
05.05.2026 року відповідачем подано до суду заперечення, в яких зазначив, що позивач фактично ототожнює виконання рішення суду з бажаним для нього результатом (звільненням). Однак рішення суду не містило прямого обов`язку звільнити, а лише зобов`язувало повторно розглянути рапорт та прийняти рішення з урахуванням висновків суду. Відповідно до норм чинного законодавства, прийняття рішення за рапортом належить до повноважень відповідача, а саме військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку з чим Павлоградський відділ державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України не може перебирати на себе функцію державного органу та вирішувати по суті рапорт. Державний виконавець не має повноважень втручатися у дискреційні повноваження боржника, а також оцінювати правильність прийнятого рішення по суті.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що 29 вересня 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не звільнення ОСОБА_1 з військової служби за призовом під час мобілізації на підставі абз. 13 п. 3 ч. 12, п.п. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 з військової служби абз. 13 п. 3 ч. 12, п.п. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за сімейними обставинами у зв`язку необхідністю здійснювати постійний догляд за матір`ю ОСОБА_2 , яка за рішенням лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду та є особою з інвалідністю II (другої) групи.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.12.2025 року у справі № 160/28079/25 позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено частково, ухвалено:
визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у задоволенні рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 та пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу";
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 06.09.2025 року з доданими до нього документами про звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4, пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", та прийняти рішення за наслідком такого розгляду, з врахуванням висновків суду. В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
На підставі виконавчого листа № 160/28079/25, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом 14.01.2026 року Павлоградським відділом державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України 28.01.2026 року відкрито виконавче провадження № 80102725.
Судом встановлено, що вимогами виконавчого листа № 160/28079/25 є: зобов`язати військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 06.09.2025 року з доданими до нього документами про звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4, пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", та прийняти рішення за наслідком такого розгляду, з врахуванням висновків суду.
На виконання вимог виконавчого листа № 160/28079/25 Військовою частиною НОМЕР_1 листом №2/24/12-378-2026 від 28.01.2026 року повідомлено начальника Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про те, що на виконання вимог рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.12.2025 року по справі № 160/28079/25 та на виконання вимог у виконавчому провадженні № 80102725 військовою частиною НОМЕР_1 02.01.2026 року повторно розглянуто рапорт ОСОБА_1 від 06.09.2025 року з доданими до нього документами про звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4, пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", та прийнято відповідне рішення за наслідком такого розгляду, з врахуванням висновків суду, викладених у вищезазначеному судовому рішенні. Проте результати повторного розгляду рапорту військовою частиною НОМЕР_1 було повідомлено ОСОБА_1 вихідним листом від 02.01.2026 року № 2/24/12112026.
Так, згідно з листом військової частини НОМЕР_1 від 02.01.2026 року № 2/24/12-11-2026, правові підстави для звільнення з військової служби – відсутні, оскільки було встановлено наявність інших членів сім`ї першого ступеня споріднення матері, які не потребують стороннього догляду, та встановлено, що ОСОБА_2 потребує тимчасового догляду у розумінні Закону України «Про соціальні послуги». Зважаючи на викладене, у військовій частині НОМЕР_1 відсутні обґрунтовані правові підстави для задоволення вимог, викладених у рапорті.
Постановою Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про закінчення виконавчого провадження від 17.02.2026 року закінчено виконавче провадження № 80102725 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України “Про виконавче провадження”.
Досліджуючи правомірність вказаної постанови та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить із того, що у відповідності до статті 1 Закону України “Про виконавче провадження” (далі – Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно пункту першого частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Судом встановлено, що виконавчий лист Дніпропетровського окружного адміністративного суду № 160/28079/25, виданий 14.01.2026 року, містить зобов`язання: зобов`язати військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 06.09.2025 року з доданими до нього документами про звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4, пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", та прийняти рішення за наслідком такого розгляду, з врахуванням висновків суду.
При цьому, вимоги вказаного виконавчого листа не містять припису в частині прийняття (ухвалення) військовою частиною НОМЕР_1 конкретного рішення, зокрема, про звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4, пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Так само і в резолютивній частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.12.2025 року у справі № 160/28079/25 не визначено зобов`язання для військової частини НОМЕР_1 саме про звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4, пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Лист-відповідь військової частини НОМЕР_1 № 431 від 02.01.2026 року № 2/24/12-11-2026, так само як і дії військової частини НОМЕР_1 , вчинені на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.12.2025 року у справі № 160/28079/25 позивачем не оскаржувались.
Водночас Павлоградський відділ державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України не наділений повноваженнями на власний розсуд надавати оцінку діям боржника щодо належного виконання вимог виконавчого документа, так само як і надавати аналіз рішенню суду та його висновкам.
При надходженні від боржника підтвердження виконання вимог виконавчого листа, в даному випадку про зобов`язання повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 06.09.2025 року з доданими до нього документами про звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4, пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", та прийняти рішення за наслідком такого розгляду, з врахуванням висновків суду, державний виконавець не наділений процесуальним правом перевіряти належність його виконання з точки зору надання оцінки вірності прийнятого (ухваленого) рішення за наслідками повторного розгляду рапорта.
На підставі викладеного, зважаючи на встановлений факт повторного розгляду рапорта ОСОБА_1 від 06.09.2025 року з доданими до нього документами про звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4, пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", що підтверджено листом військової частини НОМЕР_1 № 431 від 02.01.2026 року № 2/24/12-11-2026, суд приходить до висновку про наявність підстав для закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України “Про виконавче провадження”, отже постанова про закінчення виконавчого провадження №80102725 від 17.02.2026 року винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, Законом України “Про виконавче провадження”, іншими законами та нормативно-правовими актами.
На підставі викладеного позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
У зв`язку з перебуванням головуючого судді у період з 29.04.2026 року по 04.05.2026 року та з 06.05.2026 року по 08.05.2026 року у щорічній відпустці, розгляд справи здійснено 11.05.2026 року.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242-243, 245-246, 287Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
УХВАЛИВ:
В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (вул. Дніпровська, 338, м. Павлоград, Дніпропетровська обл., 51400, ІК в ЄДРПОУ 44896461) про визнання протиправною та скасування постанови – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення суду складений 11 травня 2026 року.

Суддя Е.О. Юрков