Справа № 740/7065/25 
Провадження № 2/740/568/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2026 року       місто Ніжин 

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі: 
головуючої судді Гагаріної Т.О., 
за участі секретаря судових засідань Мартиненко Ю.А.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника третьої особи служби у справах дітей Ніжинської міської ради Чернігівської області Парубець М.О.,
неповнолітньої ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ніжині в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті оссоби, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Ніжинської міської ради Чернігівської області, Ніжинський відділ державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), про встановлення факту проживання неповнолітньої дитини з батьком, припинення стягнення аліментів, скасування заборгованості по аліментах та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

встановив:

позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просив встановити факт проживання неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 . Припинити стягнення аліментів з нього звільнити його від сплати заборгованості по сплаті аліментів, яка виникла з 28.04.2023, стягнути з ОСОБА_3 на його користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини заробітку, але не менше 50% прожитого мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і продовжуючи до досягнення дочкою повноліття.
В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У 2011 році між ними факто були припинені шлюбні відносини і за спільною згодою дочка залишилася проживати з матір`ю. Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23.11.2011 шлюб між ними розірвано. Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18.06.2012 з нього було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дочки у розмірі 500 грн щомісячно, починаючи з 06.06.2012 до досягнення дитиною повноліття. З моменту розлічення, він постійно підтримував відносини з дочкою та надавав додаткову матеріальну допомогу, проводили разом дозвілля. 26.08.2022 колишня дружина з дочкою виїхали за кордон, але він продовжував спілкування з дочкою 28.04.2023 дочка повернулася до України та виявила бажання проживати з ним у с.Галиця, де вона продовжувала навчання у 9 класі закладу загальної середньої освіти. З 31.05.2024 і по цей час вони разом з дочкою проживають у м.Ніжині. Дочка перебуває на його повному утриманні, між ними добрі та довірливі відносини. Натомість залишилося не вирішеним питання щодо стягнення з нього аліментів та боргу, який за ним рахується. Відповідач ухиляється від покладеного на неї обов`язку утримувати свою дитину, відмовляється добровільно надавати кошти на утримання дитини. Вважає, що ним належними та допустимими доказами доведено підстави припинення стягнення аліментів на утримання дочки на користь відповідача у зв`язку зі зміною обставин, а саме те, що дочка з квітня 2023 року проживає разом із ним та знаходиться на його утриманні, а тому подальше стягнення з позивача аліментів на утримання ОСОБА_4 є безпідставним та підлягає припиненню. Дитина припинила проживати з матір`ю і почала проживати з батьком та перебуває на його утриманні. У зв`язку з чим припинення стягнення аліментів на користь відповідача буде сприяти забезпеченню інтересів дитини.
Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Пояснив, що дочка проживає з ним вже протягом 3-х років. Аліменти він сплачував увесь час у добровільному порядку, навіть до того, як дружина офіційно звернулася до виконавчої служби. Кошти він перераховував на карту дружини, потім відкрив дочці карту юніора і перераховував кошти на її рахунок. Ще раніше дочка проживала з з бабою – матір`ю дружини, тоді він давав кошти на утримання дочки бабі. З дочкою у нього хороші відносини, вони поживають разом, це було бажання дочки проживати з ним.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. 
Представник третьої особи ОСОБА_5 у своїх поясненнях просила винести рішення в найкращих інтересах дитини.
Представник третьої особи Ніжинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) в заяві просив розглядати справу за його відсутності та прийняти рішення на розсуд суду.
Неповнолітня ОСОБА_2 пояснила, що з татом проживає вже три роки, відносини між ними теплі, добрі, вона йому допомагає в усьому по господарству, він її повністю матеріально забезпечує. Мати перебуває за кордоном, спілкування з нею фактично відсутнє. 
Свідок ОСОБА_6 пояснив, що проживає по сусідству з сім`єю ОСОБА_7 . За його спостереженнями близько 2-х років дівчинка ОСОБА_8 проживає разом з батьком, матір він не бачить. У батька з дитиною добрі стосунки.
Свідок ОСОБА_9 пояснила, що є сусідкою позивача ОСОБА_1 . Раніше, до розлучення, вона спілкувалися з ОСОБА_3 , а після розлучення остання переїхала і вони більше не спілкуються. Вона бачить, що дочка ОСОБА_10 вже тривалий час проживає з батьком, ходить на навчання.
Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. 
Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За положеннями ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.8).
Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23.11.2011 розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований 23.10.2004 у відділі РАЦСУ Ніжинського міськрайонного управління юстиції, актовий запис №408 (а.с.16).
Згідно виконавчого листа, виданого Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області 18.06.2012 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 500 грн щомісячно, починаючи з 06.06.2012 до досягнення дитиною повноліття (а.с.14-15).
Згідно довідки про розмір аліментів сплачених у твердій грошовій сумі, яка свідчить про те що ОСОБА_1 сплачував аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сукупний розмір заборгованості по аліментах станом на грудень 2025 року згідно розрахунку заборгованості по аліментах складає 105 401,62 грн.
З довідки Галицького старостинського округу Лосинівської селищної ради Ніжинського арйону Чернігівської області вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно проживала без реєстрації з 01.06.2023 по 31.05.2024 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.19).
Згідно довідки Галицького закладу загальної середньої освіти Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області №73 від 03.10.2025 ОСОБА_2 навчалася в 9 класі закладу з 01.09.2023 по 30.05.2024 (а.с.18).
Відповідно до витягу з реєстру Ніжинської територіальної громади ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.23).
Судом встановлено, що у період 2017-2025 роки позивач постійно добровільно здійснював переказ коштів на банківську карту дружини ОСОБА_3 в якості аліментів на утримання дитини та на карту дитини ОСОБА_2 , що підтверджується випискою з карти про грошові перекази, які не враховані державним виконавцем як сплата аліментів на виконання рішення суду.
Окрім цього, коли через повномасштабне вторгнення російської федерації до України неповнолітня ОСОБА_2 у період з 26.08.2022 до 28.04.2023 проживала разом із матірю за кордоном, він здійснював перекази, що підтверджується доказами, наданими позивачем. 
Так, наявність рішення про стягнення аліментів не є перешкодою для вирішення спору про припинення такого стягнення на користь іншого з батьків, бо саме у зміні обставин, які існували на момент ухвалення першого рішення, полягає новий спір. Невирішений спір між батьками дитини щодо визначення її місця проживання також не може бути підставою для відмови у стягненні аліментів на користь того із батьків, з ким фактично проживає дитина на момент пред`явлення позову по стягнення аліментів (постанова Верховного Суду від 03.02.2021 у справі № 520/21069/18, провадження № 61-1347св20).
Приписами ст.160 СК України визначено, що якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Судом встанолено, що дочка сторін даного спору – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (17 років), у контексті приписів ч.3 ст.160 СК України, виявила бажання та визначилася з місцем свого проживання разом із батьком ОСОБА_1 .
Крім того, факт проживання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком було підтверджено і самою неповнолітньою, яка надала пояснення в судовому засіданні, а також показаннями свідків, які підтвердили, що дівчина фактично проживає з батьком.
Таким чином, з огляду на те, що з квітня 2023 року дитина фактично проживає разом з батьком, спочатку у с.Галиця, а потім у квартирі, яка є зареєстрованим місцем їх постійного проживання, суд дійшов висновку, що дитина постійно проживає з батьком, вказані обставини, мають істотне значення, які у відповідності до ч.2 ст.197, ст.181 СК України дають підстави для звільнення батька від сплати аліментів і для стягнення таких аліментів з матері дитини. 
Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2 ст.18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.
Відповідно до ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікованапостановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 рокута набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.
Відповідно до Закону, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ст.273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.
Відповідно до п.17 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.
Згідно із ст.273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.
З аналізу статей 267-271 СК України вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини, не витрачає отримувані нею аліменти на дитину, або ж у випадку, коли дитина з певного часу перебуває на утриманні іншого з батьків, з якого вже стягуються аліменти. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.
З наведеного слідує, що факт проживання дитини з батьком, з якого стягуються аліменти на користь матері на її утримання, є істотною обставиною для звільнення позивача від сплати аліментів.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів.
Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст.273 СК України має на меті скасування їх присудження.
У зв`язку із зазначеним, з урахуванням предмета цього спору в частині припинення стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання дочки, однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.
Судом встановлено, що дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не проживає з матір`ю ОСОБА_3 , на користь якої стягувалися аліменти з позивача батька дитини, а проживає зі своїм батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно ч.4 ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Як встановлено ОСОБА_8 , проживає з батьком - позивачем по справі та перебуває на його утриманні, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідача аліментів на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Припинення стягнення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачу аліментів за той період, коли дитина з ним не проживала і знаходилась у платника аліментів, то стягнення аліментів має бути припинено з дати коли дитина фатично стала проживати з батьком, тобто з 31 травня 2024 року.
У зв`язку з цим вимоги про припинення стягнення аліментів з позивача на користь відповідача на утримання дочки є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Вирішуючи вимоги позивача про звільнення його від сплати заборгованості по аліментам на утримання дочки, суд враховує, що згідно ч.2 ст.197 Сімейного кодексу України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
З розрахунку заборгованості по аліментах вбачається, що у позивача ОСОБА_1 наявний борг по аліментах, який станом на грудень 2025 року становить 105 401,62 грн. 
Разом з тим, як вбачається з наданих позивачем доказів на картковий рахунок відповідача та неповнолітньої ОСОБА_2 здійснювалися систематичні перекази ОСОБА_1 , що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками з карткового рахунку АТ КБ «ПРИВАТБАНК», інформація про транзакцію. Перекази здійснювалися позивачем навіть до відкриття виконавчого провадження. Крім того, грошові перекази позивач здійснював також коди дочка проживала за кордоном із матір`ю.
Таким чином судом встановлено, що позивач здійснив переказ через на карткові рахунки відповідача та дочки в рахунок аліментів, які не були враховані державним виконавцем при здійсненні розрахунку заборгованості за аліментами.
Вказані обставини учасниками справи не заперечуються і у повній мірі підтверджуються наданими суду письмовими доказами. Позивач стверджує, що вказані грошові кошти були сплачені в якості добровільної сплати аліментів на утримання неповнолітньої дочки. Жодних обставин на підтвердження наявності інших зобов`язань у позивача перед відповідачем суду не надано, як і не надано доказів на підтвердження відмови останньої від отримання банківських переказів від боржника у вказаний період. 
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягуваних згідно рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18.06.2012 по справі № 2514/2986/12, провадження № 2/2514/779/12. 
Згідно з положеннями ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Одним з основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до вимог ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Оскільки з досліджених доказів встановлено, що неповнолітня дитина перебуває на утриманні позивача, суд враховуючи обставини, викладені у ч.1 ст.182 СК України, виходячи з принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, приходить до висновку про те, що аліменти на утримання дочки ОСОБА_2 , підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , і мають становити 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки, на думку суду, саме такий розмір щомісячного грошового забезпечення з урахуванням грошового забезпечення, яке повинна надавати на утримання дитини її мати ОСОБА_3 , є необхідним та достатнім для забезпечення потреб дитини, її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.
Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.
З огляду на наведене, позовні вимоги підлягають до задовлення частково.
Порядок розподілу між сторона регламентується ст.141 ЦПК України, зокрема якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина друга цієї статті).
Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.
Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76, 82, 89, 141, 259, 263, 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд
ухвалив:

позов задовольнити частково.
Звільнити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , від сплати заборгованості за аліментами, що стягуються на користь ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , на підставі рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18.06.2012.
Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , на неповнолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються на підставі рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18.06.2012, виданого Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області у справі №2514/2986/12, провадження № 2/2514/779/12, з 31.05.2024.
Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист по цивільній справі № 2514/2986/12, провадження № 2/2514/779/12, виданий Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 500 грн щомісячно, починаючи з 06.06.2012 до досягнення дитиною повноліття. 
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову, тобто з 11.12.2025 і до досягнення дитиною повноліття. 
Стягнути з  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 ,  на користь держави судовий збір у сумі 1 211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн 20 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 .

Суддя Т.О.Гагаріна