Справа № 947/22740/26
Провадження № 1-кп/947/1052/26
ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.06.2026 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого – судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 
розглянувши в залі суду в м. Одесі в спрощеному порядку кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026164480000263 від 15.05.2026 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської області, Подільського району, с. Мардарівка, громадянина України, українця, із середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 25.09.2024 року засуджений вироком Приморського районного суду м. Одеси за ч.1 ст. 190 КК України до покарання у вигляді штрафу в сумі 34 000гривень, який не сплачено, 

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України,
ВСТАНОВИВ: 
Так, ОСОБА_3 , 15.05.2026 року приблизно о 13:30 годині, знаходячись за адресою: м. Одеса, вул.. Варненська, 7-А, шляхом привласнення знайденого, незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено – РVР, яка знаходилась у пакеті. 
Після чого ОСОБА_3 зазначену психотропну речовину почав незаконно зберігати при собі для особливого вживання, без мети збуту.
В подальшому, 15.05.2026 року приблизно о 15 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Варненська, 47-А, був зупинений працівниками поліції які в нього виявили та в подальшому в ході огляду місця події вилучили пакет з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено – РVР, загальним кількісним вмістом 0,740 г., яку ОСОБА_3 незаконно зберігав при собі для особистого вживання, без мети збуту. 
Таким чином своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 309 КК України – незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.
Прокурор ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про розгляд кримінального проступку у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Обвинувачений ОСОБА_3 в присутності захисника ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою, згідно якої він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, ознайомлений із обмеженням прав на апеляційне оскарження і згодний на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні. 
Відповідно до ч. 1 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
Відповідно до ч.2 ст.382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 1 ст. 309 КК України.
Вирішуючи питання про вид і розмір покарання обвинуваченій, суд враховує відповідно до ст.ст. 65-69-1 КК України, ступінь тяжкості вчиненого проступку, дані про особу винною, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 12 КК України, вчинений обвинуваченою проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 цього Кодексу, є нетяжким злочином, відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" № 321-ХІ від 03.12.2019 року, який набрав чинності 01 липня 2020 року, злочин, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України віднесений до кримінальних проступків.
Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
При цьому, у відповідності до частини 4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Відповідно до постанови старшого дізнавача сектору дізнання ОРУП №1 ГУНП в Одеській області від 27.05.2026 року речовим доказами у кримінальному провадженні визнано речовина у пакеті, яка знаходяться в сейф-пакеті № 6698200, що згідно висновку експерта містить психотропну речовину, обіг якої заборонено – РVР, кількісним вмістом 0,740 г.. Речовий доказ передано на зберігання речових доказів ОРУП №1 ГУНП в Одеській області відповідно до квитанції №001525.
Частиною 1 ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст.65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання відповідно до ст.66 КК України суд визнає визнання обвинуваченим вини у скоєнні кримінального правопорушення, каяття у скоєному та усвідомлення суспільної небезпеки свого діяння.
Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до статті 67 КК України суд не вбачає.
При призначенні обвинуваченому остаточного покарання суд доходить таких висновків.
Відповідно до частини 1 статті 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Приморського районного суду м. Одеси від 25.09.2024 року ОСОБА_3 засуджений за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 34 000 гривень, покарання не відбуте, штраф останнім дотепер не сплачений.
Відповідно до правового висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладеного в постанові від 06 грудня 2021 року (справа № 243/7758/20, провадження № 51-113 кмо 21), для застосування закріплених у ч. 1 ст. 71 КК України правил призначення покарання за сукупністю вироків законодавець визначає сукупність двох обов`язкових умов, що мають бути встановлені в їх нерозривній єдності: перша стосується моменту вчинення нового кримінального правопорушення засудженим - «після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання» за попереднім вироком; друга - наявності невідбутої частини покарання (основного та/або додаткового) за попереднім вироком на момент призначення судом покарання за новим вироком. Відсутність хоча б однієї з указаних умов виключає можливість застосування положень ч. 1 ст. 71 КК України під час вирішення питання про призначення покарання за новим вироком.
Враховуючи вищевикладене, оскільки нове (інкриміноване) кримінальне правопорушення ОСОБА_3 вчинив після постановлення вироку Приморського районного суду м. Одеси від 25.09.2024 року до повного відбуття покарання за попереднім вироком (призначене їй за попереднім вироком покарання у виді штрафу не сплачено дотепер), суд призначає ОСОБА_3 остаточне покарання на підставі частини 1 статті 71 КК України за сукупності вироків, шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком до нового покарання та ухвалює рішення про їх самостійне виконання відповідно до вимог ч. 3 ст. 72 КК України.
Визначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує обставини скоєного кримінального проступку, особу обвинуваченої, який раніше не судимий, у лікарів психіатра і нарколога на обліку не перебуває, щире каяття у скоєному. Крім того суд бере до уваги повне визнання вини, і вважає, що необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних проступків або правопорушень, покарання йому слід призначити у виді пробаційного нагляду. 
Вирішуючи питання про речові докази, суд, виходив з положень ст.100 КПК України.
Відповідно до довідки про витрати на проведення експертизи № СЕ-19/116-26/12826- НЗПРАП від 26.05.2026 року вартість процесуальних витрат становить 5776 гривень 32 копійки.
Вирішуючи питання щодо оплати процесуальних витрат, суд вважає за необхідним стягнути на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта, відповідно до ч.2 ст.124 КПК України.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст.369-370, 373-374, 381, 382 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначити йому покарання у вигляді пробаційного нагляду строком на 2 (два) роки.
На підставі частини 1 статті 71 КК України до покарання призначеного за цим вироком повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 25.09.2024 року за ч.1 ст. 190 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 2000 (двох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 тисячі гривень та остаточно призначити покарання за сукупністю вироків у вигляді пробаційного нагляду строком на 2( два) роки та штрафу у розмірі 2000 (двох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 тисячі гривень.
На підставі п.п.1-3 ч.2 п.4 ч.3 ст.59-1 КК України встановити засудженому ОСОБА_3 такі обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
-виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Виконання покарання у вигляді пробаційного нагляду покласти на уповноважені органи з питань пробації за місцем проживання засудженого. Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.
Відповідно до положень частини 3 статті 72 КК України покарання у вигляді штрафу виконувати самостійно.
Речовий доказ – речовину у пакеті, яка знаходяться в сейф-пакеті № 6698200, що згідно висновку експерта містить психотропну речовину, обіг якої заборонено – РVР, кількісним вмістом 0,740 г.. Речовий доказ передано на зберігання речових доказів ОРУП №1 ГУНП в Одеській області відповідно до квитанції №001525 - після набрання вироком законної сили знищити.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України стягнути з ОСОБА_3 на залучення експертів судові витрати в розмірі 5776 гривень ( п`ять тисяч сімсот сімдесят шість) гривень 32 копійки. 
Відповідно до ч.4 ст.382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.
Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, зокрема, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст.382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя                        ОСОБА_1