ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

08 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/36891/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 березня 2026 року (суддя Юрков Е.О.) у справі №160/36891/25 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.03.2026 року було задоволено позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень:
визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 07.07.2025 р. № 0388372408, яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) за податковим зобов`язанням на суму 113750,00 грн., за штрафними санкціями на 28437,50 грн.;
визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 09.07.2025 р. № 0394432408 в частині застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних санкції у розмірі 8000,00 грн. - за надання не в повному обсязі документів, визначених у запиті ГУ ДПС від 27.03.2024 р. № 20787/6/04-36-24-12-13.
А також вирішено питання щодо розподілу судових витрат шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, буд. 17-А, м. Дніпро, 49005; ІК в ЄДРПОУ 44118658) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ПН НОМЕР_1 ) понесених позивачем судових витрат в сумі 2106,46 грн.
19.03.2026 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 – Прохорова Олександра Олександровича про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у справі № 160/36891/25 за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, в якій заявник просив:
відшкодувати з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49000, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-а, ЄДРПОУ 44118658) на користь фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 
грн..
Додатковим рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 березня 2026 року в задоволенні заяви відмовлено.
Судове рішення мотивовано тим, що визначена адвокатом сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомоги не є належним чином обґрунтованою, оскільки на підтвердження надання правової допомоги представником позивача надано акт №1 від 17.03.2026 року, який не містить погодинного опису виконаних робіт (наданих послуг), отже відсутнє зазначення часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), що передбачено вимогами частини 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України.
Крім того, судом першої інстанції зазначено, що розрахунок опису робіт, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат на суму 15000 грн., а також підтвердження оплати клієнтом і зарахування на рахунок адвоката Прохорова О.О. саме коштів 15000,00 грн. не надано.
Не погодившись з додатковим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення у справі. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує, що відшкодування судових витрат особам, на користь яких ухвалено судове рішення, є одною із основних засад судочинства. Скаржник звертає увагу на те, що у спірному випадку розмір витрат на правничу допомогу визначений у фіксованому розмірі, у зв`язку з чим відсутні підстави для подання погодинного опису виконаних робіт. Також звертає увагу на те, що відшкодуванню підлягають не лише фактично сплачені суми витрат, а і ті , які підлягають сплаті.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить судове рішення залишити без змін як законне та обгрунтоване. Зазначає про не співмірність та необгрунтованість заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.
Відповідно статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Так, ч. 1 ст.132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на правничу допомогу (ч.3 ст. 132 КАС України).
Частинами 1 та 2 ст.16 КАС України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Відповідно до вимог ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
У спірному випадку встановлено, що професійну правничу допомогу позивачу було здійснено за договором про надання правничої допомоги № 38/12 від 17.12.2025 року, укладеного між Адвокатським бюро “Олександра Прохорова” та ФОП ОСОБА_1 (далі – Договір).
Розділом 4 вказаного Договору визначено, що вартість послуг правничої допомоги за цим Договором визначається за сукупністю наданих послуг, на підставі складених Сторонами Актів приймання – передачі наданих послуг.
Сторони домовились, що умови, вартість і перелік послуг, пов`язаних між собою, або за окремим завданням, можуть погоджуватися Сторонами у додаткових угодах до цього Договору з подальшим складанням Акту приймання – передачі наданих послуг. 
До вказаного договору сторонами укладено Додаткову угоду №1 від 17.12.2025 року, пунктами 1, 2 якої визначено, що клієнт доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання надати правничу допомогу щодо захисту та представництва інтересів клієнта в судових органах в порядку адміністративного судочинства, у справі про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень – рішень Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 07.07.2025 № 0388372408 та від 09.07.2025 № 0394432408.
Сторони погодили, що гонорар (плата) за надання правничої допомоги, зазначеної в пункті 1 цієї Додаткової угоди, є фіксованим та становить 15 000,00 (п`ятнадцять тисяч гривень 00 коп.) грн., без ПДВ.
Актом №1 від 17.03.2026 року визначено, що виконавцем було виконано послуги з надання правничої допомоги у повному обсязі на суму 15000,00 грн.
Таким чином, проаналізувавши надані позивачем документи, можливо дійти висновку про те, що під час розгляду справи судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції позивачу були надані послуги з правничої допомоги, розмір яких оцінено сторонами укладеного договору у 15000,0грн.
Суд першої інстанції, стверджуючи те, що позивачем не було обгрунтовано понесені витрати на правничу допомогу, оскільки акт №1 від 17.03.2026 року не містить погодинного опису виконаних робіт (наданих послуг), не звернув уваги на положення статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», якою передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Отже, гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру, погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення: при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і, навпаки, підставою для виплати гонорару, визначеного у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин, помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката залежно від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Оскільки у спірному випадку сторонами договору визначено гонорар у фіксованому розмірі, то відсутня потреба в наданні погодинного опису виконаних робіт (наданих послуг), як про те зазначив суд першої інстанції.
Крім того, судом першої інстанції не враховано і того, що витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч.3 ст. 134 КАС України). 
Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що у спірному випадку позивачем було доведено надання йому послуг правничої допомоги, розмір яких оцінено сторонами укладеного договору у 15000,0грн. та які повинні бути сплачені позивачем на виконання умов укладеного Договору.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції зауважує, що суд не має обов`язку присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі понесенні нею витрати на професійну правничу допомогу.
В постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат і вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.
Вказана позиція висловлена і Верховним Судом в постановах від 01 червня 2022 року по cправі № 910/1929/19, від 18 травня 2022 року по cправі № 911/1825/20, від 23 лютого 2022 року по cправі № 914/653/21, від 15 червня 2021 року по справі № 912/1025/20.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 26.06.2019 у справі №200/14113/18-а, від 31.03.2020 у справі №726/549/19, від 21.05.2020 у справі №240/3888/19.
Отже, той факт, що у спірному випадку сторонами договору про надання правової допомоги встановлено гонорар адвоката у розмірі 15000,0грн., жодним чином не свідчить про те, що саме такий розмір витрат має бути відшкодований на користь позивача.
Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Оцінюючи заявлені до відшкодування витрати на правничу допомогу, на предмет їх обгрунтованості та співмірності, суд апеляційної інстанції приймає до уваги, що цю справу не можливо віднести до категорії складних справ, в контексті потреби значного часу для формування та викладення правової позиції, вивчення значної кількості нормативної бази. Спір у цій справі не потребує особливих адвокатських знань та вмінь, а також значних витрат часу адвокатом на надання послуг, з огляду, зокрема, на численну судову практику у подібних спорах, на яку наявні посилання в позові.
В той же час, суд враховує, що у зв`язку з виниклим спором позивач був змушений звертатися до суду з позовом, у зв`язку з чим поніс витрати на правничу допомогу, а отже враховуючи принцип співмірності, складність цієї справи, а також надані позивачу послуги з правничої допомоги в співвідношенні до результатів розгляду цієї справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що заявлені до відшкодування витрати на правничу допомогу є явно неспівмірними із цією справою та наданими адвокатом послугами.
З цих підстав, оцінивши у контексті названих процесуальним законом критеріїв співмірності зазначений позивачем розмір витрат на оплату послуг адвоката, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обгрунтованим та співмірним із складністю цією справи є заявлений до відшкодування розмір витрат на правничу допомогу у сумі 5000,0грн..
На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст.ст.317, 321, 325 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 березня 2026 року у справі №160/36891/25 – скасувати та ухвалити нову постанову про часткове задоволення заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,0грн.
Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 08.06.2026

Головуючий - суддя Я.В. Семененко 

суддя І.Ю. Добродняк 

суддя А.В. Суховаров