ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.05.2026 Справа № 914/4108/25 
Суддя Господарського суду Львівської області Гоменюк З.П. розглянувши матеріали справи 
за позовом Золочівської окружної прокуратури, Львівська область, м. Золочів
в інтересах держави в особі Золочівської міської ради, Львівська область, м. Золочів 
до відповідача: Державне спеціалізоване господарське підприємство “Ліси України”, м. Київ в особі філії “Карпатський лісовий офіс” Державного спеціалізованого господарського підприємства “Ліси України”, Закарпатська область, м. Ужгород
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Державна екологічна інспекція у Львівській області
про стягнення шкоди в сумі 47 458, 17 грн, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища

Без виклику представників сторін.
ПРОЦЕС.
На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Золочівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Золочівської міської ради до Державного спеціалізованого господарського підприємства “Ліси України” в особі філії “Карпатський лісовий офіс” Державного спеціалізованого господарського підприємства “Ліси України” про стягнення шкоди в сумі 47 458, 17 грн, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Ухвалою суду від 06.01.2026 (суддя Мороз Н.В.) позовну заяву залишено без руху, та надано 10-ти денний строк для усунення виявлених недоліків.
15.01.2026 від позивача поступило клопотання про усунення недоліків.
Ухвалою суду від 20.01.2026 (суддя Мороз Н.В.) було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику та повідомлення сторін.
29.01.2026 від відповідача поступив відзив на позовну заяву прокурора.
03.02.2026 прокурором подана відповідь на відзив.
Враховуючи наказ голови суду № 05-13/14 від 24.02.2026 про відрахування зі штату суду судді Мороз Н.В., у зв`язку із звільненням її з посади судді (подання заяви про відставку) та з метою недопущення порушення процесуальних строків розгляду справи №914/4108/25, керівник апарату розпорядився відповідно до пунктів 2.3.12 та 2.3.44 Положення про автоматизовану систему документообігу суду та Рішення зборів суддів Господарського суду Львівської області від 31.03.2025 призначити повторний автоматизований розподіл справи № 914/4108/25.
09.03.2026 через систему «Електронний суд» (документ сформовано 06.03.2026) від представника позивача надійшла заявка про розгляд без участі (Вх.№ 6699/26).
Ухвалою суду від 09.03.2026 суддею Гоменюк З. П. справу №914/4108/25 прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику та повідомлення сторін.
Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що сторони належним чином повідомлені про розгляд справи судом і від них не надходило жодних заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження чи клопотань про її розгляд у судовому засіданні з повідомленням сторін, а також тривалий час розгляду справи переданої від судді Мороз Н. В., дослідивши наявні у справі докази та викладені пояснення в позовній заяві та у відзиві на позовну заяву, суд дійшов висновку про необхідність прийняття рішення у справі.

ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ СТОРІН.
Аргументи прокурора.
Золочівською окружною прокуратурою Львівської області здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 12021141210000236 від 01.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, за фактом незаконної рубки трьох дерев породи «дуб», двох дерев породи «граб» та одного дерева породи «липа».
Золочівською окружною прокуратурою Львівської області при виконанні повноважень, передбачених ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», за результатами опрацювання матеріалів кримінального провадження № 12021141210000236 від 01.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, встановлено підстави для представництва інтересів держави в суді шляхом пред`явлення позовної заяви про стягнення шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Згідно із розрахунком розміру шкоди, заподіяної незаконною рубкою шести дерев порід «дуб», «граб», «липа» у кварталі 16 виділ 26 Зозулівського лісництва Державного підприємства «Золочівське лісове господарство», складеним 25.08.2023 Державною екологічною інспекцією у Львівській області у відповідності до додатку 1 до Постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 № 665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу», заподіяно шкоду у розмірі 47 458,16 грн.
Під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12021141210000236 від 01.09.2021, осіб, які здійснили незаконну рубку трьох дерев породи «дуб», двох дерев породи «граб» та одного дерева породи «липа» не встановлено, тому шкода, заподіяна порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища має бути відшкодована постійним лісокористувачем – Державним підприємством «Золочівське лісове господарство».

Аргументи позивача.
Позивач в особі Золочівської міської ради письмово свою позицію по суті позовних вимог не висловив.

Аргументи відповідача.
З листа в.о. директора державного підприємства «Золочівське лісове господарство» від 25.08.2021 вих. № 351 вбачається, що у кварталі 16 виділі 26 Зозулівського лісництва невідомими особами була вчинена незаконна рубка сироростучих дерев породи «Дуб» у кількості 3 шт., породи «Граб» - 2 шт., породи «Липа» - 1 шт. загальною кубомасою 4,35 м 3, сума шкоди складає 47458,17 грн.
На думку прокурора, внаслідок неналежного забезпечення відповідачем охорони лісу в межах кв. 16 вид. 26 Зозулівського лісництва, постійним користувачем якого він є, що мало наслідком здійснення невідомими особами незаконної рубки лісу, відповідач, який не забезпечив охорону лісу, повинен відшкодувати державі шкоду, спричинену незаконною рубкою лісу.
Отже, фактично прокурор просить суд застосувати до відповідача заходи відповідальності у вигляді відшкодування шкоди за незаконну рубку лісу. Розмір
шкоди, завданої державі, обчислено на підставі такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення росту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 №665 (надалі – Постанова № 665).
Проте, Постанова № 665 поширює свою дію при обчисленні розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами, про що йдеться в п. 1 даного нормативного документа.
Згадана постанова не визначає ступінь відповідальності підприємств, установ, організацій, що здійснюють охорону лісових насаджень.
За таких обставин, з огляду на наведене вище, заявляючи позов про відшкодування відповідачем шкоди, завданої внаслідок незаконної рубки лісу, прокурор повинен довести наявність усіх зазначених вище елементів складу цивільного правопорушення, в тому числі (але не виключно), і наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою, оскільки шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди, а отже відшкодування шкоди за незаконну рубку лісу об`єктивно може бути наслідком лише активної фізичної поведінки особи, спрямованої на порубку дерев.
Водночас, прокурор в обґрунтування своїх вимог про відшкодування шкоди, оціненої як за незаконну рубку дерев (враховуючи здійснений розрахунок шкоди за таксами для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення росту, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2008 р. № 665), вказує на незабезпечення відповідачем належної охорони та збереження лісу, переданій відповідачу в постійне користування.
Як стверджує відповідач, протягом 2021 року вживалися заходи, спрямовані на охорону земель від незаконних рубок.
З метою забезпечення посиленої охорони лісових насаджень та мисливських угідь від незаконних рубок та браконьєрства, було видано низку розпорядчих та інших документів:
1. спільні заходи між ДП «Золочівський лісгосп» та Золочівським ВП ГУ НП Львівській області щодо запобігання та боротьбі з незаконними рубками, попередження розкрадання лісопродукції та інших порушень у сфері охорони лісових ресурсів від 04.01.2021;
2. розпорядження від 21.01.2021 № 1 «Про поновлення складу мобільної рейдової групи по виявленню лісопорушень, охороні мисливського фонду»;
3. затверджений список мобільних груп з числа працівників держлісохорони ДП «Золочівський лісгосп», працівників Золочівського ВП ГУНП у Львівській області, працівників Золочівського РВ ГУ ДСНСУ у Львівській області для проведення спільних рейдів при 4 і 5 класах пожежної небезпеки по погодних умовах для перевірки дотримання правил пожежної безпеки громадянами під час перебування в лісі і виявлення порушників цих правил;
4. розпорядження від 30.03.2021 № 9 «Щодо оперативного інформування про виявленні лісопорушення»;
5. спільні заходи Львівського обласного управління лісового та мисливського господарства і Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо запобігання та боротьби з незаконними рубками, попередження розкрадання лісопродукції та іншими порушеннями у сфері охорони лісових ресурсів від 05.05.2021;
6. наказ від 02.07.2021 № 64 «Про проведення рейдів по виявленню лісопорушень»;
7. Інструкція для працівника державної лісової охорони, члена рейдової групи для патрулювання лісових масивів ДП «Золочівський лісгосп» під час проведення рейду;
8. розпорядження від 22.10.2021 № 28 «Про поновлення складу мобільної рейдової групи по виявленню лісопорушень, охороні мисливського фонду»;
9. наказ від 02.03.2021 № 33 «Про проведення планової весняної ревізії майстерських дільниць»;
10. наказ Львівського обласного управління лісового та мисливського господарства від 01.03.2021 № 23 «Про проведення планової весняної ревізії майстерських дільниць»;
11. наказ від 27.04.2021 № 43 «Про результати весняної ревізії майстерських дільниць»; 
12. наказ від 25.10.2021 № 112 «Про проведення планової осінньої ревізії майстерських дільниць»;
13. наказ Львівського обласного управління лісового та мисливського господарства від 25.10.2021 № 101 «Про проведення осінньої ревізії лісових обходів»;
14. витяг з журналу реєстрації рейдів.
Наведене, на думку відповідача, свідчить про вчинення постійним лісокористувачем ряду заходів з метою забезпечення належної охорони лісу, спрямованих на збереження лісу та попередження незаконної порубки лісу. Разом з тим, відповідачем було здійснено негайне реагування за наслідками виявлення самовільної порубки дерев (лист від 25.08.2021 № 351).
Позивач зазначає, що відповідач зобов`язаний відшкодувати державі шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в розмірі 47458,17 грн., оскільки, з його слів, це склалося внаслідок допущеної бездіяльності щодо незабезпечення заходів з охорони лісу працівниками лісогосподарського підприємства.
При цьому, прокурор не вказує, які конкретно заходи, які дії не було здійснено/вчинено відповідачем, виконання яких чітко передбачено законом, та, власне, внаслідок нездійснення/невчинення яких невідомими особами було вчинено незаконну рубку дерев.
З огляду на наведене, відповідач просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.
Золочівською окружною прокуратурою Львівської області здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 12021141210000236 від 01.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, за фактом незаконної рубки трьох дерев породи «дуб», двох дерев породи «граб» та одного дерева породи «липа».
Відповідно до акту № 1 Зоз.-21 огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства від 23.08.2021, складеного представником Державного підприємства «Золочівське лісове господарство», за участі інших працівників цього підприємства, незаконною рубкою трьох дерев породи «дуб», двох дерев породи «граб» та одного дерева породи «липа» у кварталі 16 виділ 26 Зозулівського лісництва Державного підприємства «Золочівське лісове господарство», заподіяно шкоду у розмірі 47 458,17 грн.
Згідно із розрахунком розміру шкоди, заподіяної незаконною рубкою шести дерев порід «дуб», «граб», «липа» у кварталі 16 виділ 26 Зозулівського лісництва Державного підприємства «Золочівське лісове господарство», складеним 25.08.2023 Державною екологічною інспекцією у Львівській області у відповідності до додатку 1 до Постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 № 665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу», заподіяно шкоду у розмірі 47 458,16 грн.
У зв`язку з тим, що суми шкоди обчислені 23.08.2021 представником Державного підприємства «Золочівське лісове господарство» та 25.08.2023 Державною екологічною інспекцією у Львівській області відрізняються, постановою старшого слідчого СВ Золочівського РВП ГУНП у Львівській області від 14.11.2024, призначено судову інженерно-екологічну експертизу у кримінальному провадженні № 12021141210000236 від 01.09.2021, проведення якої доручено експертам Львівського НДЕКЦ МВС України у Львівській області, зокрема указаною постановою на вирішення експерта поставлено питання про те, яка сума шкоди заподіяна державі в результаті незаконної рубки трьох дерев породи «дуб», двох дерев породи «граб» та одного дерева породи «липа» у кварталі 16 виділ 26 Зозулівського лісництва Державного підприємства «Золочівське лісове господарство».
На виконання постанови старшого слідчого СВ Золочівського РВП ГУНП у Львівській області про проведення судової інженерно-екологічної експертизи від 14.11.2024, судовим експертом Львівського НДЕКЦ МВС України у Львівській області при проведенні розрахунку розміру шкоди, заподіяної лісу, в якості вихідних даних щодо кількості, якісного стану, природного складу та діаметру зрубаних дерев у кварталі 16 виділ 26 Зозулівського лісництва Державного підприємства «Золочівське лісове господарство», використано польову відомість переліку пнів виявленої самовільної рубки в Зозулівському лісництві у кварталі 16 виділ 26, складеної представником Державного підприємства «Золочівське лісове господарство».
Так, за результатами судової інженерно-екологічної експертизи проведеної
експертом Львівського НДЕКЦ МВС України у Львівській області у кримінальному провадженні № 12021141210000236 від 01.09.2021, останнім складено висновок експерта № СЕ-19/114-24/27984-ФХЕД від 15.08.2025, відповідно до якого рубка трьох дерев породи «дуб», двох дерев породи «граб» та одного дерева породи «липа» у кварталі 16 виділ 26 Зозулівського лісництва Державного підприємства «Золочівське лісове господарство» проведена з недотриманням вимог законодавства України про раціональне використання, охорону та відтворення лісових ресурсів та розмір шкоди, заподіяної рубкою, проведеною всупереч діючим вимогам у галузі лісоохоронного законодавства, становить 47 458,17 грн.
Таким чином, з урахуванням вищевказаного висновку судового експерта, внаслідок вчинення невстановленими особами незаконної рубки трьох дерев породи «дуб», двох дерев породи «граб» та одного дерева породи «липа» у кварталі 16 виділ 26 Зозулівського лісництва Державного підприємства «Золочівське лісове господарство» навколишньому природному середовищу заподіяно шкоду у розмірі 47 458,17 грн.
Під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12021141210000236 від 01.09.2021, осіб, які здійснили незаконну рубку трьох дерев породи «дуб», двох дерев породи «граб» та одного дерева породи «липа» не встановлено, тому шкода, заподіяна порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища має бути відшкодована постійним лісокористувачем – Державним підприємством «Золочівське лісове господарство».
Водночас, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань, Державне підприємство «Золочівське лісове господарство» припинено.
Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання реформування управління лісової галузі» від 07.09.2022 № 1003, утворено Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» (далі по тексту – ДСГП «Ліси України») (код ЄДРПОУ 44768034) та приєднано до нього спеціалізовані державні лісогосподарські підприємства, які належать до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів.
Згідно із п. 1 наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 04.11.2022 № 970 «Про припинення Державного підприємства «Золочівське лісове господарство» та затвердження складу Комісії з припинення» (далі по тексту – Наказ № 970), припинено Державне підприємство «Золочівське лісове господарство» (код ЄДРПОУ 00992467), шляхом реорганізації, а саме - приєднання до ДСГП «Ліси України» (код ЄДРПОУ 44768034).
На базі Державного підприємства «Золочівське лісове господарство» було створено філію «Золочівське лісове господарство» Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» (далі по тексту – філія «Золочівське лісове господарство» ДП «Ліси України».
Відповідно до п. 8 Наказу № 970, визначено, що ДСГП «Ліси України» є правонаступником прав та обов`язків Державного підприємства «Золочівське лісове господарство».
Наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 17.01.2023 № 151 «Про затвердження передавального акту Держаного підприємства «Золочівське лісове господарство» затверджено передавальний акт Держаного підприємства «Золочівське лісове господарство».
У подальшому, згідно із наказом ДСГП «Ліси України» від 17.01.2023 № 318 «Про закріплення майна за філією «Золочівське лісове господарство» закріплено за філією «Золочівське лісове господарство» майно, права та обов`язки, які передані за передавальним актом, затвердженим наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 17.01.2023 № 151 «Про затвердження передавального акту Держаного підприємства «Золочівське лісове господарство».
Разом з цим, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань, філію «Золочівське лісове господарство» ДП «Ліси України» закрито.
Згідно із даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у складі ДСГП «Ліси України» діє філія «Карпатський лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського
підприємства «Ліси України» (далі по тексту - філія «Карпатський лісовий офіс» ДП «Ліси України»).
Відповідно до п. 1 наказу ДСГП «Ліси України» від 18.10.2024 № 1932 «Про припинення філії «Золочівське лісове господарство» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України»» (далі по тексту – Наказ № 1932) припинено філію «Золочівське лісове господарство» ДП «Ліси України» шляхом її закриття.
Згідно із п. 3 наказу № 1932, директору філії «Золочівське лісове господарство» ДП «Ліси України» здійснити відповідні дії щодо припинення філії «Золочівське лісове господарство» ДП «Ліси України», зокрема, забезпечити оформлення передавального балансу майна та передавального акта до філії «Карпатський лісовий офіс» ДП «Ліси України» та подати для затвердження оформлений передавальний баланс та передавальний акт до ДСГП «Ліси України».
Наказом ДСГП «Ліси України» від 31.12.2024 № 2340 «Про затвердження
передавальних актів філій, що координуються Карпатським лісовим офісом» затверджено передавальні акти активів та пасивів на балансових та позабалансових рахунках, матеріалів лісовпорядкування та документів, які підтверджують речові права на земельні ділянки, нерухоме майно та інше по філіях, що координуються Карпатським лісовим офісом, зокрема, філії «Золочівське лісове господарство» ДП «Ліси України».
Таким чином, на даний час правонаступником майна, прав та обов`язків Державного підприємства «Золочівське лісове господарство» є філія «Карпатський лісовий офіс» ДП «Ліси України».
З урахуванням вищевикладеного, обов`язок щодо відшкодування шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища у зв`язку із невиконанням покладених на Державне підприємство «Золочівське лісове господарство» обов`язків та допущенням незаконної рубки трьох дерев породи «дуб», двох дерев породи «граб» та одного дерева породи «липа» у кварталі 16 виділ 26 Зозулівського лісництва Державного підприємства «Золочівське лісове господарство» покладається на ДСГП «Ліси України» в особі філії «Карпатський лісовий офіс» ДП «Ліси України».

Повноваження прокурора на звернення з позовом.
Згідно із ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Згідно із ч. 3 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор
звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає
апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Відповідно до ч. 4 ст. 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.
У рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі № 1-1/99 зазначено, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, тому прокурор, у кожному конкретному випадку, з посиланням на законодавство, самостійно визначає, в чому саме відбулося, чи може відбутися, порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.
Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.
Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17.
Згідно із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, для підтвердження судом підстав для представництва прокурора інтересів держави в суді у випадку, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган, достатнім є дотримання прокурором порядку повідомлення, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», та відсутність самостійного звернення компетентного органу до суду з позовом в інтересах держави протягом розумного строку після отримання такого повідомлення.
Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Отже, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва.
Факт незвернення до суду суб`єкта владних повноважень з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та, відповідно, мав змогу захистити інтереси держави, свідчить про те, що такий суб`єкт неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.
Близький за змістом висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019 у справі № 903/129/18.
Так, з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів
держави в суді у вказаних правовідносинах, Золочівською окружною прокуратурою Львівської області у порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» направлено до Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області запит № 14.54/05-39-5086ВИХ-25 від 12.11.2025, у якому звернуто увагу на факт порушення невстановленими особами у кварталі 16 виділ 26 Зозулівського лісництва Державного підприємства «Золочівське лісове господарство» законодавства про охорону навколишнього природного середовища та відсутності відомостей щодо відшкодування шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища у розмірі 47 458,17 грн.
Разом з цим, згідно інформації Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області № 4155 від 24.11.2025, міська рада до суду з позовом
про стягнення з ДСГП «Ліси України» в особі філії «Карпатський лісовий офіс» ДП «Ліси України» шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища у розмірі 47 458,17 грн не зверталась та
просить окружну прокуратуру звернутись з позовом про стягнення зазначеної шкоди в інтересах держави в особі міської ради.
Також, Золочівською міською радою Золочівського району Львівської області надано реквізити рахунку міської ради на який необхідно зараховувати грошові стягнення за шкоду, заподіяну навколишньому природному середовищу.
Моніторингом Єдиного державного реєстру судових рішень, а також відомостей порталу судової влади України, розміщених за посиланням https://court.gov.ua/fair/ встановлено, що Золочівською міською радою Золочівського району Львівської області позовна заява про стягнення з ДСГП «Ліси України» в особі філії «Карпатський лісовий офіс» ДП «Ліси України» шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища у розмірі 47 458,17 грн до суду не подавалась.
Таким чином, Золочівською міською радою Золочівського району Львівської області не вжито належних заходів щодо захисту інтересів держави, зокрема не подано до суду відповідну позовну заяву, що в свою чергу вказує на неналежний захист органом місцевого самоврядування порушених інтересів держави, тому у прокурора виникають обґрунтовані підстави на звернення до суду із даною позовною заявою.

ПОЗИЦІЯ СУДУ.
Відповідно до ч. 2 ст. 1 Лісового кодексу України (далі по тексту – ЛК України) ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах.
Згідно із ч. 3 ст. 1 ЛК України усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЛК України право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами.
Згідно із ч. 1 ст. 17 ЛК України у постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.
Відповідно до ч. 2 ст. 17 ЛК України у постійне користування ліси на землях комунальної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створені спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.
Згідно із ч. 3 ст. 17 ЛК України ліси надаються в постійне користування на підставі рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, прийнятого в межах їх повноважень за погодженням з органами виконавчої влади з питань лісового господарства та з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища. У разі прийняття рішення про надання лісів у постійне користування обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями таке рішення погоджується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища.
Прийняття рішень Кабінетом Міністрів України не потребує погоджень з іншими органами.
Згідно із ч. 5 Розділу VІІІ Прикінцевих положень ЛК України до здійснення державної реєстрації, але не пізніше 1 січня 2027 року, державними та комунальними лісогосподарськими підприємствами, іншими державними і комунальними підприємствами та установами права постійного користування земельними ділянками лісогосподарського призначення, які надані їм у постійне користування до набрання чинності Земельним кодексом України, таке право підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування.
Окружною прокуратурою встановлено, що на час здійснення невстановленими особами незаконної рубки трьох дерев породи «дуб», двох дерев породи «граб» та одного дерева породи «липа» у кварталі 16 виділ 26 Зозулівського лісництва Державного підприємства «Золочівське лісове господарство», земельна ділянка указаного кварталу та виділу зазначеного лісництва, перебувала у постійному користуванні Державного підприємства «Золочівське лісовегосподарство», що підтверджується матеріалами лісовпорядкування.
Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» (далі по тексту – Закон) визначено, що державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.
Згідно із п. «е» ст. 41 Закону економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища передбачають відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Відповідно до ч. 4 ст. 68 Закону підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.
Згідно із ч. 5 ст. 68 Закону застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.
Відповідно до ч. 1 ст. 69 Закону шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.
Згідно із ч. 1 ст. 105 ЛК України порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 107 ЛК України підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.
Таким чином, відшкодування шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною
відповідальністю.
Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у ч. 1 ст. 1166 ЦК України, згідно із якою, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи, винної у завданні шкоди, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.
Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковою для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.
Відповідно до п. 1.6 роз`яснень Вищого арбітражного суду України «Про деякі питання вирішення спорів, пов`язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього середовища» від 27.06.2001 № 02-5/744, вирішуючи спір про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу,
господарському суду слід виходити з презумпції вини правопорушника.
Отже, позивач не повинен доводити наявність вини відповідача у заподіянні шкоди навколишньому природному середовищу, навпаки, відповідач повинен довести, що у діях його працівників відсутня вина у заподіянні шкоди.
Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 09.08.2018 у справі № 909/976/17, від 20.12.2018 у справі № 909/1193/17, від 20.12.2018 у справі № 924/12/18, від 07.06.2019 у справі № 914/1960/17, від 22.07.2019 у справі № 909/374/18 при вирішенні спорів про стягнення з постійних
лісокористувачів шкоди, заподіяної незаконною рубкою дерев.
Крім того, згідно із п. 6.1.2 роз`яснень Вищого арбітражного суду України від 27.06.2001 № 02-5/544 «Про деякі питання вирішення спорів, пов`язаних із
застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища» у вирішенні спорів щодо відшкодування шкоди, заподіяної порушенням вимог лісового законодавства у випадках встановлення контролюючими органами при проведенні перевірок дотримання природоохоронного законодавства на підвідомчій лісовому господарству території факту правопорушення, вчиненого невстановленими особами, судам необхідно виходити з того, що обов`язки із: забезпечення охорони, захисту, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень; дотримання правил і норм використання лісових ресурсів; ведення лісового господарства на основі
матеріалів лісовпорядкування, здійснення використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення, відповідно до статті 19 ЛК України, покладено на постійних лісокористувачів.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 19 ЛК України постійні лісокористувачі зобов`язані забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку.
Згідно із ст. 63 ЛК України ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.
Відповідно до ст. 64 ЛК України підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані, зокрема, здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.
Згідно із ч. 1 ст. 86 ЛК України організація охорони і захисту лісів передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від пожеж, незаконних рубок, пошкодження, ослаблення та іншого шкідливого впливу, захист від шкідників і хвороб.
Отже, організація і забезпечення охорони та захисту лісів, яка передбачає
здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається, зокрема, на постійних лісокористувачів.
Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 89 ЛК України охорону і захист лісів на території України виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань лісового господарства та підприємств, установ і організацій, що належать до сфери їх управління.
Згідно із ст. 90 ЛК України основними завданнями державної лісової охорони є: здійснення державного контролю за додержанням лісового законодавства; забезпечення охорони лісів від пожеж, незаконних рубок, захист від шкідників і хвороб, пошкодження внаслідок антропогенного та іншого шкідливого впливу.
Відповідно до п. 3.1 Статуту Державного підприємства «Золочівське лісове господарство» (нова редакція), затвердженого наказом Державного комітету лісового господарства України № 308 від 28.04.2005 (далі по тексту – Статут ДП «Золочівське лісове господарство») підприємство створено з метою ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання та відтворення лісів.
Згідно із п. 3.2.6 Статуту ДП «Золочівське лісове господарство», основними напрямками діяльності підприємства є, зокрема, охорона лісів і захисних лісонасаджень від незаконних порубів, пошкоджень, самовільного сінокосіння, випасання худоби в заборонених місцях та інших лісопорушень, притягнення до адміністративної відповідальності лісопорушників та стягнення з них збитків відповідно до чинного законодавства.
Відповідно до п. 3.2.2 Статуту ДСГП «Ліси України», затвердженого наказом Держаного агентства лісових ресурсів України від 24.06.2025 № 206, основними напрямами діяльності ДСГП «Ліси України є, зокрема, забезпечення охорони лісів від пожеж, незаконних рубок, шкідників і хвороб, пошкодження внаслідок антропогенного та іншого шкідливого впливу.
Згідно із п. 2.2.2 Положення про філію, предметом діяльності філії «Карпатський лісовий офіс» ДП «Ліси України» є, зокрема, забезпечення охорони лісів від пожеж, незаконних рубок, шкідників і хвороб, пошкодження внаслідок антропогенного та іншого шкідливого впливу.
Статтею 5 ЛК України передбачено, що правовий режим земель лісогосподарського призначення визначається нормами земельного законодавства.
Відтак, застосування норм земельного та лісового законодавства при визначенні правового режиму земель лісогосподарського призначення має базуватися на пріоритетності норм земельного законодавства перед нормами лісового законодавства, а не навпаки.
Оскільки земельна ділянка й права на неї на землях лісогосподарського призначення є об`єктом земельних правовідносин, то суб`єктний склад і зміст таких правовідносин мають визначатись згідно з нормами земельного законодавства в поєднанні з нормами лісового законодавства в частині використання та охорони лісового фонду.
Основним елементом правового статусу земель лісогосподарського призначення є призначення цих земель саме для ведення лісового господарства, що за змістом ст. 63 ЛК України полягає в здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.
лісогосподарського призначення є нерозривний зв`язок їх використання з лісокористуванням (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 27.01.2015 у справі №21-570а14).
Відповідно до ст. 45 ЛК України лісовпорядкування включає комплекс заходів, спрямованих на забезпечення ефективної організації та науково обґрунтованого ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання, підвищення екологічного та ресурсного потенціалу лісів, культури ведення лісового господарства, отримання достовірної і всебічної інформації про лісовий фонд України.
Згідно із ч. 1 ст. 48 ЛК України у матеріалах лісовпорядкування дається якісна і кількісна характеристика кожної лісової ділянки, комплексна оцінка ведення лісового господарства, що є основою для розроблення на засадах сталого розвитку проекту організації та розвитку лісового господарства відповідного об`єкта лісовпорядкування.
Відповідно до ч. 2 ст. 48 ЛК України проект організації та розвитку лісового господарства передбачає екологічно обґрунтоване ведення лісового господарства і розробляється відповідно до нормативно-правових актів, що регулюють організацію лісовпорядкування.
Згідно із ч. 3 ст. 48 ЛК України у проекті організації та розвитку лісового господарства визначаються і обґрунтовуються основні напрями організації і розвитку лісового господарства об`єкта лісовпорядкування з урахуванням стану та перспектив економічного і соціального розвитку регіону.
Відповідно до ч. 4 ст. 48 ЛК України матеріали лісовпорядкування затверджуються в установленому порядку органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, за погодженням відповідно з органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища.
Згідно із ч. 5 ст. 48 ЛК України затверджені матеріали лісовпорядкування є обов`язковими для ведення лісового господарства, планування і прогнозування
використання лісових ресурсів.
З урахуванням вищевикладеного, земельна ділянка у кварталі 16 виділ 26 Зозулівського лісництва Державного підприємства «Золочівське лісове господарство» належить ДСГП «Ліси України» на праві постійного користування та на цей час відноситься до філії «Карпатський лісовий офіс» ДП «Ліси України», а тому ДСГП «Ліси України» в особі філії «Карпатський лісовий офіс» ДП «Ліси України» є постійними лісокористувачами.
Враховуючи норми вищезазначеного законодавства та положення вимог ст.ст. 19, 63, 64, 86, 89, 105, 107 ЛК України, ст.ст. 68, 69 Закону, Державне підприємство «Золочівське лісове господарство», допустивши протиправну бездіяльність у вигляді невчинення дій, направлених на забезпечення охорони і збереження лісу від незаконної рубки на підвідомчій їй території земель лісового фонду, діяла неправомірно, що призвело до незаконної рубки невстановленими особами трьох дерев породи «дуб», двох дерев породи «граб» та одного дерева породи «липа», тому ДСГП «Ліси України» в особі філії «Карпатський лісовий офіс» ДП «Ліси України» притягуються до відповідальності за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, тобто до відшкодування шкоди у розмірі 47 458,17 грн (правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15.02.2018 у справі № 927/1096/16, від 24.04.2018 у справі № 910/6277/16, від 20.08.2018 у справі № 920/1293/16, від 20.12.2018 у справі № 924/12/18, від 20.02.2020 у справі № 920/1106/17 та постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.08.2018 у справі № 909/976/17).
Отже, з огляду на вищенаведені вимоги законодавства, судову практику, цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну рубку лісів (пошкодження дерев), а також постійні лісокористувачі, вина яких полягає у допущенні та не перешкоджанні їх працівниками незаконному вирубуванню лісових насаджень (пошкодженню дерев) внаслідок неналежного виконання ними своїх службових обов`язків.
Тобто, проявом їх протиправної бездіяльності є незабезпечення працівниками постійних лісокористувачів охорони і захисту лісів, внаслідок чого відбувається вирубування дерев (пошкодження дерев) третіми (невстановленими) особами.
Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 23.08.2018 у справі № 917/1261/17, від 20.09.2018 у справі № 909/495/17, від 07.06.2019 у справі № 914/1960/17 та постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.08.2018 у справі №
909/976/17.
Крім того, забезпечуючи єдність судової практики у застосуванні норм матеріального права, зокрема, ст.ст. 19, 63, 64, 105, 107 ЛК України, ст. 1166 ЦК України, Верховний Суд у постанові від 12.09.2024 у справі № 907/181/22 виснував, що організація і забезпечення охорони та захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на, зокрема постійних лісокористувачів.
Порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності. При цьому, не важливо хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній лісокористувачу ділянці лісу.
Таким чином, обов`язок щодо забезпечення охорони лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які відповідають за невиконання або неналежне виконання таких обов`язків, в тому числі у разі незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок дерев.
При цьому, цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а й постійні лісокористувачі, вина яких полягає у протиправній бездіяльності у вигляді невчинення дій щодо забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчих їм ділянках із земель лісового фонду, що має наслідком самовільну рубку (пошкодження) лісових насаджень третіми (невстановленими) особами.
Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 18.05.2023 у справі № 914/669/22, від 24.01.2024 у справі № 907/449/22 та постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.08.2018 у справі № 909/976/17.
Таким чином, на підставі наведених вищезазначених норм лісового, земельного, цивільного законодавства, ДСГП «Ліси України» в особі філії «Карпатський лісовий офіс» ДП «Ліси України», внаслідок допущеної бездіяльності Державним підприємством «Золочівське лісове господарство» щодо незабезпечення заходів з охорони лісу, зобов`язане відшкодувати державі шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища у розмірі 47 458,17 грн.
Враховуючи вищевикладене, встановлено, що організація і забезпечення охорони та захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на, зокрема постійних лісокористувачів.
Порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності. При цьому, не важливо хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній лісокористувачу ділянці лісу
Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 15.02.2018 у справі № 927/1096/16, від 27.03.2018 у справі № 909/1111/16, від 20.08.2018 у справі № 920/1293/16, від 23.08.2018 у справі № 917/1261/17, від 19.09.2018 у справі № 925/382/17, від 20.12.2018 у справі № 924/12/18, від 09.12.2019 у справі № 906/133/18, від 20.02.2020 у справі № 920/1106/17, від 24.02.2021 у справі № 906/366/20, від 18.05.2023 у справі № 914/669/22, від 24.01.2024 у справі № 907/449/22 та постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.08.2018 у справі № 909/976/17.
Відповідно до рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.02.2021 у справі № 906/366/20 факт виявлення незаконної рубки лісу та відсутність безпосередньо у відповідача, як особи, зобов`язаної здійснювати контроль за збереженням лісів, будь-якої інформації з приводу даного факту та своєчасного його виявлення свідчить про наявність вини відповідача щодо неналежної охорони лісу (бездіяльність), внаслідок чого скоєно незаконне вирубування лісу. Таким чином, Відповідач, як постійний лісокористувач, допустивши протиправну бездіяльність у вигляді невчинення дій, направлених на забезпечення охорони і збереження лісу від незаконного вирубування на підвідомчій йому території земель лісового фонду, діяв неправомірно, що призвело до незаконного вирубування невстановленими особами дерев.
Згідно інформації Львівської державної лісовпорядної експедиції Українського державного проектного виробничого об`єднання «Укрдержліспроект» від 10.11.2025 встановлено, що за матеріалами базового лісовпорядкування 2010 року квартал 16 Зозулівського лісництва відноситься до Колтівської сільської ради.
Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 718-р від 12.06.2020 «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Львівської області» та Постанови Верховної Ради України № 807-IX від 17.07.2020 «Про утворення та ліквідацію районів» Колтівська сільська рада реорганізована шляхом приєднання до Золочівської міської територіальної громади Золочівського району Львівської області.
Таким чином, шкода, заподіяна порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища у розмірі 47 458,17 грн підлягає стягненню до бюджету Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області та в подальшому підлягає розподілу у відповідності до БК України, а не відшкодування указаної шкоди призводить до недоотримання коштів місцевим бюджетом, що порушує інтереси територіальної громади та не може залишатися без реагування органів прокуратури.
Золочівською міською радою Золочівського району Львівської області належних заходів щодо судового захисту порушених інтересів територіальної громади не вжито, що стало підставою для звернення прокуратури з даним позовом.
Щодо заперечень відповідача стосовно позовних вимог, суд оцінює їх критично з огляду на наступне.
По-перше, безпідставними є посилання на роз`яснення Міністерства юстиції України, Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України, Державного комітету лісового господарства України, а також лист Державного агентства лісових ресурсів України.
Роз`яснення Міністерства юстиції України, Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України, Державного
комітету лісового господарства України, а також лист Державного агентства лісових ресурсів України, на які посилається представник відповідача, мають рекомендаційний характер та не є нормативно-правовими актами, тому останні не повинні враховуватись судом під час розгляду справи за позовною заявою прокурора у даних правовідносинах.
По-друге, безпідставно вказано, що прокурором не доведено усіх елементів складу цивільного правопорушення, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовної заяви.
Підставою для пред`явлення окружною прокуратурою даної позовної заяви є недотримання саме відповідачем правил лісокористування, що є підставою для покладення на останнього цивільно-правової відповідальності за невчинення дій, направлених на забезпечення охорони і збереження лісового фонду.
При цьому не важливо, хто конкретно здійснював незаконну рубку дерев на ділянці лісу, наданої у постійне користування відповідачу, оскільки визначальним є факт порушення постійним лісокористувачем встановлених правил лісокористування, яким завдано збитки внаслідок незаконної рубки дерев третіми невстановленими особами на підконтрольній постійному лісокористувачу ділянці лісу.
Тобто, предметом доказування у справі є встановлення порушення відповідачем законодавства про охорону навколишнього природного середовища та стягнення з нього заподіяної шкоди.
Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 20.02.2020 у справі № 920/1106/17 та від 24.02.2021 у справі № 906/366/20.
У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.
Натомість відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди. Тобто, вирішуючи спір про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, господарський суд виходить з презумпції вини правопорушника (постанови Верховного Суду від 18.12.2020 у справі № 922/3414/19 та від 03.11.2021 у справі № 922/1705/20).
Верховним Судом у постанові від 17.04.2018 у справі № 909/285/16 зазначено, що необхідною підставою для настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є наявність складу правопорушення, що складається з протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; настання шкідливого результату такої поведінки (шкоди); причинного зв`язку між протиправною поведінкою і шкодою; вини особи, яка заподіяла шкоду. Вина відповідача полягає у недотриманні вимог лісового законодавства, оскільки відповідно до п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 19, п. 5 ч. 1 ст. 64 ЛК України відповідач як постійний лісокористувач не виконав свого обов`язку щодо здійснення охорони лісу від незаконної рубки. 
Відтак, відповідач, як постійний лісокористувач несе цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства, що мало наслідком незаконне вирубування дерев (постанова Верховного Суду від 09.08.2018 у справі № 909/976/17).
По третє, помилково вказано, що нормами ЛК України не передбачено відповідальність постійного лісокористувача за незабезпечення охорони та збереження лісу.
Системний аналіз положень ст. 86, п. 1 ч. 2 ст. 105, ст. 107 ЛК України дає
підстави для висновку про те, що у випадку порушення вимог щодо організації охорони і захисту лісів, відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у порушенні вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, а також передбачено, що підприємства, установи, організації зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.
Порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності. При цьому, не важливо хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянці лісу, наданого у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній лісокористувачу ділянці лісу.
Таким чином, обов`язок щодо забезпечення охорони лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які відповідають за невиконання або неналежне виконання таких обов`язків, в тому числі у разі незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок дерев.
При цьому, цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а й постійні лісокористувачі, вина яких полягає у протиправній бездіяльності у вигляді невчинення дій щодо забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчих їм ділянках із земель лісового фонду, що має наслідком самовільну рубку (пошкодження) лісових насаджень третіми (невстановленими) особами.
Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 12.09.2024 у справі № 907/181/22, від 24.01.2024 у справі № 907/449/22, від 18.05.2023 у справі № 914/669/22 та постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.08.2018 у справі № 909/976/17.
По-четверте, необґрунтовано зазначено про те, що прокурором не вказано, які саме обов`язки і норми чинного законодавства України у сфері ведення лісового господарства були порушені з боку відповідача, як і не було конкретизовано які саме дії повинен був вчинити відповідач з метою забезпечення охорони та збереження лісу від незаконної рубки.
На переконання відповідача, останнім вжито усіх заходів до збереження лісових насаджень, а тому на такого не може бути покладено обов`язок щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконної рубки дерев третіми невстановленими особами.
Однак, відповідач як постійний лісокористувач, не забезпечив охорону і збереження лісового фонду на підвідомчій йому території, допустивши самовільну рубку лісу та заподіявши цим самим шкоду державному лісовому фонду у розмірі 47 458,17 грн.
Лісокористувач не є потерпілою особою, а навпаки, є відповідальною особою за шкоду, заподіяну внаслідок незаконної рубки лісу, перед державою як власником лісових ресурсів, оскільки у цьому випадку вина лісокористувача полягає у протиправній бездіяльності щодо невжиття належних заходів захисту та охорони лісових насаджень.
Таким чином, право на відшкодування шкоди, заподіяної незаконною рубкою лісу, має держава, цивільно-правову відповідальність перед якою несуть безпосередні винуватці рубки нарівні з лісокористувачами.
Неналежні/недостатні заходи щодо охорони лісу (підтвердженням чого є наявність зрубаних дерев) свідчать також і про бездіяльність відповідача (наявність вини), внаслідок чого скоєно незаконну рубку лісу.
Крім цього, Верховним Судом у постанові від 28.09.2023 у справі № 927/32/23 зазначено, що відсутність чіткого переліку заходів не звільняє відповідача від необхідності та не спростовує можливості виконання ним комплексу заходів, необхідних і достатніх для виконання покладених на нього обов`язків.
З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог.

СУДОВІ ВИТРАТИ.
Як передбачено п. 2 ч. 5 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України, в резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. 
У відповідності до ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається з матеріалів справи, прокуратура за звернення до Господарського суду Львівської області із позовною заявою здійснила оплату судового збору у розмірі 2 422,40 грн., що підтверджується долученою до матеріалів справи платіжною інструкцією №3251 від 08.12.2025 року.
З огляду на те, що судом позовні вимоги задоволено у повному обсязі, з відповідача підлягає до стягнення 2 422,40 грн. відшкодування витрат на оплату судового збору.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 20, 73,74, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236- 238, 240, 241, 326 Господарського процесуального кодексу України суд

УХВАЛИВ:
1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства “Ліси України” (01601, м. Київ, вул. Шота Руставелі, 9-А, код ЄДРПОУ 44768034) в особі філії “Карпатський лісовий офіс” Державного спеціалізованого господарського підприємства “Ліси України”, Закарпатська область (88017, Закарпатська область, м. Ужгород, вулиця Собранецька, 156; код ЄДРПОУ 45554542) на користь Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області (код ЄДРПОУ 04055908, вул. Шашкевича, 22, м. Золочів, Золочівський район, Львівська область, 80700) шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища у розмірі 47458,17 грн на рахунок (IBAN) - UA608999980333109331000013879, банк отримувача – Казначейство України (ел.адм.подат.), отримувач – ГУК Львів/ Золочівська тг/24062100, код отримувача (ЄДРПОУ) – 38008294, найменування коду класифікації доходів бюджету – грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої довільності.
3. Стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (код ЄДРПОУ 44768034, вул. Шота Руставелі, 9-А, м. Київ, 01601) в особі філії «Карпатський лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (код ЄДРПОУ 45554542, вул. Собранецька, 156, м. Ужгород, Закарпатська область, 88017) на користь Львівської обласної прокуратури (отримувач: Львівська обласна прокуратура, код ЄДРПОУ 02910031, UA138201720343140001000000774 у ДКСУ у м. Києві (проспект Шевченка, 17/19, м. Львів, 79005) судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.
4. Накази видати згідно статті 327 Господарського процесуального кодексу України після набрання рішенням суду законної сили. 

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Гоменюк З.П.