Справа № 143/356/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2026 року    м. Погребище

Погребищенський районний суд Вінницької області в складі:
головуючої судді Тітової Т. Л. ,
за участю секретаря Затоковенко Т. О.,
розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду в місті Погребище Вінницького району Вінницької області цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,– 

встановив: 

У квітні 2026 року представник АТ «Універсал банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг у розмірі 10 226 грн 94 коп.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 05.04.2024 відповідач ОСОБА_1 звернувся до АТ «Універсал банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 05.04.2024 та встановив мобільний додаток «Monobank», отримав платіжну картку НОМЕР_1 та відкрив поточний рахунок № НОМЕР_2 . Відповідно до умов анкети-заяви, вона разом з Умовами і правилами надання банківський послуг, тарифами, таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та паспортом споживчого кредиту становить єдиний договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву, відповідач підтвердив, що ознайомився із зазначеними документами, отримав їх примірники через мобільний додаток та зобов`язався виконувати умови договору.
Позивач АТ «Універсал банк» свої зобов`язання за договором виконав належним чином та в повному обсязі, надавши відповідачу можливість користуватися кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту та на умовах, передбачених договором. 
Водночас зазначає, що відповідач, порушуючи умови договору та вимоги чинного законодавства України, належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів, унаслідок чого станом на день звернення до суду утворилась заборгованість у розмірі у розмірі 10 226 грн 94 коп., яка складається з: загального залишку заборгованості за наданим кредитом – 4 301 грн 55 коп., заборгованості за пенею – 1 155 грн 30 коп. та заборгованості за порушення грошового зобов`язання – 4 770 грн 09 коп. 
У зв`язку звикладеним позивач просить суд стягнути з відповідача на користь АТ «Універсал банк» заборгованість у загальному розмірі 10 226 грн 94 коп., а також судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи.
Ухвалою судді від 06.04.2026 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін (а. с. 76).
Відповідач, у встановлений ухвалою строк, відзив на позовну заяву не подав.
Згідно з вимогами ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку позовного провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки учасники справи не висловили заперечень щодо можливості розгляду справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, суд, керуючись положеннями ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів.
Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормам матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що між АТ «Універсал банк» та відповідачем ОСОБА_1 щляхом підписання анкети-заяви було укладено договір про надання банківських послуг «Monobank». Відповідно до умов зазначеного договору відповідачу відкрито поточний рахунок № НОМЕР_3 , спеціальним платіжним засобом для користування яким є платіжна картка. 
Згідно пунктів 3, 4, 5 вказаної анкети-заяви позичальник підтвердив, що надані ним документи є чинними (дійсними) та наведені їх копії відповідають оригіналу та надана ним інформація є правдивою; засвідчує генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису з особистим ключем і відповідним йому відкритим ключем, що буде використовуватися ним для вчинення правочинів та платіжних операцій, визнає, що УЕП є аналогом власноручного підпису; погоджується з тим, що невід`ємною частиною анкети-заяви є запевнення клієнта до договору про надання банківських послуг «Monobank», з підписанням якого в мобільному додатку договір набуває чинність (а. с. 69). 
Також банком долучено: Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів «Monobank»,; умови і правила обслуговування в АТ «Універсал банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів «Monobank»,; умови обслуговування платіжної картки «Чорна картка monobank»; паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank.
З наданої позивачем виписки про рух коштів по рахунку № НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_1 тривалий час активно користувався кредитним лімітом, здійснював оплату товарів та послуг, знімав готівку в банкоматах та частково погашав кредит (а. с. 23-28).
Як вбачається із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank», заборгованість ОСОБА_1 станом на 02.06.2026 становить 10 226 грн 94 коп., яка складається з: загального залишку заборгованості за наданим кредитом – 4 301 грн 55 коп., заборгованості за пенею – 1 155 грн 30 коп. та заборгованості за порушення грошового зобов`язання – 4 770 грн 09 коп. (а. с. 29).
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно ст. 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду.
Частиною 2 ст.638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч. 3).
Таким чином, аналіз наведеного дає підстави для висновку, що будь-який вид договору, який укладається відповідно до положень Цивільного кодексу України, може бути укладений в електронній формі. Договір, укладений в електронній формі, вважається таким, що укладений у письмовій формі (статті 205, 207 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі «Інтернет» або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Положення ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Судом встановлено, що «Monobank» – це мобільний банк, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «Monobank». Після перевірки кредитної історії на платіжних картках «Monobank» за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms.
Також судом встановлено, що відповідачем договір кредитування із банком укладено шляхом заповнення анкети-заява, яка містить докладну інформацію щодо особи ОСОБА_1 , зокрема, дату його народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу проживання, номер мобільного телефону, соціальний статус. Встановленні факти відповідачем також не оспорювались.
Отже, у 05.04.2024 відповідач ознайомився із умовами кредитування під час отримання кредитної картки та підписав заяву-анкету, в якій погодився, що анкета-заява разом із умовами і правилами обслуговування в АТ «Універсал банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів «Monobank», таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту, тарифами складають договір про надання банківських послуг (а. с. 49).
Крім того, інші дії, пов`язані з укладенням кредитного договору, ОСОБА_1 було виконано в електронному вигляді з використанням згенерованого особистого ключа, зазначеного в пункті 4 анкети-заяви, підписаної відповідачем власноруч (а. с. 49).
Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами, шляхом заповнення відповідачем анкети-заяви та ознайомлення із паспортом кредитування. Після підписання анкети-заяви у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у банку – зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача – оплати послуг банку, що виникають в результаті використання платіжних карток, та повернення кредиту.
Разом з тим, відповідач не заперечував факт укладання кредитного договору з банком та користування кредитними коштами. Також не оспорював суми, зазначенні в довідці про рух коштів по картці та рахунку, відкритому на відповідача в АТ «Універсал банк».
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Так, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення – невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Згідно із ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобов`язання.
Боржник, відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним свого грошового зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З розрахунку позивача та виписки про рух коштів, яка за своєю суттю є первинним банківським документом, вбачається, що відповідач користувався карткою за рахунок кредитних коштів. Також він частково погашав кредит та відсотки. Усі платежі щодо використання коштів відображені у виписці про рух коштів по рахунку (а. с. 23-28).
Доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Згідно з вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
За пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 23 вересня 2019 року у справі № 910/10254/18, банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій, а тому можуть підтверджувати факт передачі кредитних коштів позичальнику та заборгованість за кредитним договором.
Отже, виписка про рух коштів по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами.
Наведене також узгоджується з правовими позиціями, викладеними в постановах Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 204/2217/16-ц (провадження №61-47244св18) та від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19).
Ураховуючи наведені норми матеріального права та встановлені у справі обставини, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за укладеним із позивачем кредитним договором щодо повернення отриманих кредитних коштів, чим порушив право позивача на своєчасне та належне виконання зобов`язання. Розрахунок заборгованості, поданий позивачем, відповідачем не спростований, доказів належного виконання зобов`язань або помилковості такого розрахунку суду не надано. За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту є доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. 
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 1 155 грн 30 коп. та заборгованості за порушення грошового зобов`язання у розмірі 4 770 грн 09 коп., суд зазначає таке.
Відповідно до пункту 18. Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного чи надзвичайного стану та протягом тридцяти днів після його припинення або скасування, у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Крім того, зазначеною нормою встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідним договором, і які нараховані починаючи з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання, не виконання або часткове виконання зобов`язань за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався та на час розгляду справи продовжує діяти.
Судом встановлено, що заявлені до стягнення пеня у розмірі 1 155 грн 30 коп. та заборгованість за порушення грошового зобов`язання – 4 770 грн 09 коп. нараховані відповідачу у період дії воєнного стану за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором.
За таких обставин відповідач, відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, звільняється від обов`язку сплати на користь позивача пені, штрафних санкцій та інших платежів,нарахованих за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором у період дії воєнного стану, а такі нарахування підлягають списанню кредитодавцем. 
Отже, позовні вимоги АТ «Універсал банк» у частині стягнення з відповідача пені у розмірі 1 155 грн 30 коп. та заборгованості за порушення грошового зобов`язання у розмірі 4 770 грн 09 коп. є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Відповідо до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням частки задоволених вимог суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1 118 грн 20 коп.
Керуючись статтями 2-7, 10, 133, 141, 258, 259, 263-265, 279, 351, 352, 354 ЦПК України, суд, –
ухвалив:

Позовну заяву Акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 05.04.2024 у розмірі 4 301 (чотири тисячі триста одна) грн 55 коп.
В інші частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал банк» судовий збір в сумі 1 118 (одна тисяча сто вісімнадцять) грн 20 коп.
Сторони у справі:
Позивач: Акціонерне товариство «Універсал банк», код ЄДРПОУ 21133352, місцезнаходження: вул. Оленівська, 23, м. Київ, 04080. 
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Повне судове рішення складено 15.06.2026.

Суддя