Справа №: 343/686/26 
Провадження №: 2/343/646/26 

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 травня 2026 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:
судді Монташевич С. М.,
з участю: секретаря судового засідання - Шикор Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Долинського районного суду Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу № 343/686/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позицій сторін:
позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість в розмірі 92890,00 грн, із яких: сума кредиту - 20000,00 грн, сума процентів за користування кредитом - 45410,00 грн, сума донарахованих за 92 календарні дні процентів - 17480,00 грн, штрафні санкції - 10000,00 грн, а також сплачений судовий збір у розмірі 2662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 04.02.2025 ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та ОСОБА_1 уклали в електронному вигляді договір № 5295823, за умовами якого кредитор надає позичальнику кредит, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту 14000,00 грн, строк кредиту - 360 днів: із 04.02.2025 до 30.01.2026. Позикодавець належним чином виконав свої зобов`язання та перерахував кредитні кошти в сумі 14000,00 грн на картку № НОМЕР_1 , яку відповідач указав особисто під час укладення договору. Крім того 24.02.2025 ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та відповідач уклали додатковий договір до договору № 5295823, на підставі якого останньому надано кредит у сумі 6000,00 грн, які також зараховано на платіжну катку НОМЕР_1 . Первісний кредитодавець свої зобо`язання виконав, натомість ОСОБА_1 не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування кредитними коштами не сплачує. 30 жовтня 2025 року укладено договір факторингу № 30/10/2025, відповідно до якого ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" відступило на користь ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" права вимоги за кредитними договорами, у тому числі за договором № 5295823 від 04.02.2025. Заборгованість відповідача за вказаним договором становить 92890,00 грн, із яких: сума кредиту - 20000,00 грн, сума процентів за користування кредитом - 45410,00 грн, сума донарахованих за 92 календарні дні процентів - 17480,00 грн, штрафні санкції - 10000,00 грн.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, безпосередньо в позовній заяві просить проводити розгляд справи за відсутності позивача, проти винесення заочного рішення не заперечив.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, причин неявки не повідомив, хоча був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, шляхом направлення рекомендованими поштовими відправленнями ухвали про відкриття провадження у справі, в якій визначена дата та час проведення судового засідання, та повістки про виклик до суду за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 91), які повернулися до суду з відмітками "Адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 109-110, 111-112), що, з огляду на вимоги п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, вважаються врученими у день проставлення у поштових повідомленнях таких відміток. Крім того оголошення про виклик до суду ОСОБА_1 суд опубліковував на офіційному сайті Судової влади України (а.с. 108). Також дані РНОКПП відповідача внесені у статкартку в програмі "Д-3", що забезпечує його можливість отримувати всі процесуальні документи та повістки у застосунку "Дія". Причини неявки відповідач не повідомив, відзив на позов не подавав, будь-яких заяв, клопотань від нього на адресу суду не поступало.
Спір між сторонами не вирішений.
Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:
02 квітня 2026 року суд відкрив провадження у справі та постановив розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та проведенням судового засідання, а також задоволив клопотання позивача про витребування доказів.
29 квітня 2026 року на адресу суду надійшли витребовувані докази.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивача суду не надав, хоча про розгляд справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Позивач просив проводити розгляд справи за відсутності позивача, проти винесення заочного рішення не заперечив.
19 травня 2026 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З урахуванням того, що завершення розгляду справи відбулося за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення у справі є дата складання повного судового рішення, що відповідає вимогам ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України та не є порушенням прав сторін щодо участі у розгляді справи, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11.
Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин:
як установив суд, порядок надання фінансових послуг ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" визначений у Правилах надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" (а.с. 42-45).
ОСОБА_1 04.02.2025 звернувся до ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" з метою отримання кредиту, у зв`язку з чим ознайомився з умовами кредитування у вказаному Товаристві, про що свідчить Паспорт споживчого кредиту, який він підписав за допомогою одноразового ідентифікатора 93506 (а.с. 16-18).
Ознайомившись із основними умовами кредитування, ОСОБА_1 цього ж дня 04.02.2025 підписав електронним цифровим підписом з використанням одноразового ідентифікатора 22787 договір № 5295823 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, а також його додатки № 1 (Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит) та № 2 Інформаційне повідомлення. У договорі серед іншого відповідач вказав свої особисті дані, у тому числі належного йому платіжного засобу № НОМЕР_1 (а.с. 19-27).
За умовами вказаного кредитного договору сторони погодили, що на умовах, установлених цим договором, Товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту - 14000,00 грн (п. 1.2). За взаємною згодою сторін сума кредиту може бути збільшена, про що укладається додатковий договір/угода (п. 1.2.1). Строк кредитування - 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (п. 1.3). Тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: стандартна процентна ставка становить 0,95 % за кожен день користування кредитом та застосовується в межах усього строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього Договору (п. 1.4.1); знижена процентна ставка становить 0,1425 % в день та застосовується на таких умовах: якщо клієнт до 05.03.2025 (включно) сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт як учасник програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, у зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичних (стандартних) умовах (п. 1.4.2). Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами платіжного засобу № НОМЕР_1 (п. 2.1). Дата надання кредиту 04.02.2025 або 05.02.2025 (п. 2.2).
24 лютого 2025 року ОСОБА_1 , отримавши інформацію щодо основних умов кредитування, про що свідчить підписаний ним паспорт споживчого кредиту (а.с. 28-30), уклав із ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" додатковий договір до договору № 529523 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 04.02.2025, який підписав одноразовим ідентифікатором 60819. За умовами додаткового договору його сторони погодили, що сума кредиту складає 6000,00 грн, з урахуванням чого загальний розмір кредиту на дату укладення додаткового договору становить 20000,00 грн. З урахуванням зміненої суми кредиту за договором, денна процентна ставка за договором за стандартною процентною ставкою дорівнює 0,9612 %. Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами платіжного засобу № НОМЕР_1 . Дата надання додаткової суми кредиту 24.02.2025 або 25.02.2025.
На підставі договору про організацію переказу грошових коштів № 210222-1 від 21.02.2022 (а.с. 34-36) ТОВ "ПЕЙТЕК УКРАЇНА" перерахувало від ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" на картку НОМЕР_1 04.02.2025 кредитні кошти в сумі 14000 грн, про що свідчить повідомлення № 20251103-347 від 03.11.2025 (а.с. 33), а 24.02.2025 кредитні кошти в сумі 6000,00 грн, на що вказує повідомлення за № 20251103-349 від 03.11.2025 (а.с. 32).
Згідно з повідомленням АТ КБ "ПРИВАТБАНК" № 20.1.0.0.0/7260413/69628-БТ від 19.04.2026, картка № НОМЕР_1 емітована на ім`я ОСОБА_1 , на яку 04.02.2025 зараховано 14000,00 грн, 24.02.2025 - 6000,00 грн (а.с. 103).
Як слідує з розрахунку заборгованості за договором № 5295823 від 04.02.2025, за ОСОБА_1 станом на 30.10.2024 рахується заборгованість в розмірі 75410,00 грн, із яких: заборгованість за тілом кредита 20000,00 грн, заборгованість за відсотками - 45410,00 грн, заборгованість за штрафними санкціями - 10000,00 грн (а.с. 37-41). 05 березня 2025 року мала місце сплата, з якої 2000,00 грн зараховано на погашення комісії за надання ктредиу, 675,45 грн - на погашення процентів. Проценти нараховані за період із 04.02.2025 до 30.10.2025. За період із 04.02.2025 до 05.03.2025 застосовувалася процентна ставка в розмірі 0,1425 % (14000,00 грн * 0,1425%=19,95 грн, 20000,00 грн (14000,00 грн +6000,00 грн) * 0,1425%= 28,50 грн), за період із 06.03.2025 до 30.10.2025 застосовувалася відсоткова ставка у розмірі 0,95 % (20000,00 грн * 0,95 %=190,00 грн).
30 жовтня 2025 року між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" (клієнт) та ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" (фактор) було укладено договір факторингу № 30/10/2025, за умовами якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержавння яких належить клієнту (п. 1.1). Перехід від клієнта до фактора права вимоги заборгованості до боржників відбувається після підписання сторонами акта прийому-передачі Реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги (п. 1.2) (а.с. 52-56).
Згідно з актом прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу № 30/10/2025 від 30.10.2025 і платіжною інструкцією, ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" передав, а ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" прийняв Реєстр боржників та здійснив сплату згідно договору факторингу № 30/10/2025 від 30.10.2025 (а.с. 57, 60).
Відповідно до Реєстру боржників від 30.10.2025, до ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 5295823 на загальну суму 75410,00 грн, із яких: 20000,00 грн - заборгованість за кредитом, 45410,00 грн - заборгованість по процентах, 10000,00 грн - заборгованість за пенею/штрафами (а.с. 58-59).
ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" повідомило боржників про відступлення права вимоги, у тому числі боржника за договором № 5295823, ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ УКРАЇНА" за договором факторингу № 30/10/2025 від 30.10.2025, на підтвердження чого позивач надав повідомлення від 31.10.2025 (а.с. 61).
Після отримання права вимоги ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" продовжило нарахування процентів за спірним кредитним договором за період із 31.10.2025 до 30.01.2026 на суму 17480,00 грн, застосовуючи процентну ставку 0,95 % (20000,00 грн * 0,95 %=190,00 грн) (а.с. 62-63).
Між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, право вимоги за яким перейшло до ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ", непогашення відповідачем заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача.
Оцінка суду та норми права, які застосував суд:
суд, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, дійшов такого висновку.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно із якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно зі ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, в якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Як установив суд із матеріалів справи, 04 лютого 2025 року та 24 лютого 2025 року ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та відповідач ОСОБА_1 в електронному вигляді уклали відповідно договір № 5295823 про надання споживчого кредиту та додатковий договір до договору № 5295823, що свідчить про виникнення між ними кредитних правовідносин, а відтак до цих правовідносин суд застосовує вимоги ст. 509, 1054 ЦК України.
Так, у ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" свої зобов`язання за договором № 5295823 та додатковим договором до нього виконало в повному обсязі, перерахувавши відповідачу на належний йому рахунок кредитні кошти в загальному розмірі 20000,00 грн (14000,00 грн + 6000,00 грн), що підтверджується описаними вище доказами, тобто факт отримання кредитних коштів знайшов своє підтвердження.
Як указав суд вище та встановив із розрахунків заборгованостей, на підставі укладеного кредитного договору та додаткового договору до нього ОСОБА_1 , отримавши кредитні кошти (20000,00 грн), не повернув їх, хоча, згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
ОСОБА_1 свої зобов`язання не виконував, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість за вказаним кредитним договором. Заперечень від останнього з даного приводу до суду не надходило. Відповідач не підтвердив факту належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту, як і не подав будь-яких доказів на спростування користування наданими йому кредитними коштами, а тому підставною до стягнення сумою заборгованості за тілом кредиту є 20000,00 грн.
З урахуванням положень ч. 1 ст. 1048 ЦК України, за якими позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо іншого не встановлено договором або законом, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором, первісний кредитор та позивач нарахували позичальнику відсотки, що передбачені умовами кредитного договору, з розміром яких відповідач погодився.
Шляхом проведення арифметичних розрахунків суд установив, що за період із 04.02.2025 до 05.03.2025 (30 днів) застосовувалася процентна ставка в розмірі 0,1425 % (19,95 грн (14000,00 грн * 0,1425%) * 21 день+ 28,50 грн (20000,00 грн * 0,1425%) * 9 днів), заборгованість за який позивач повністю погасив (418,95 грн + 256,50 грн - 675,45 грн (внесена сплата)), та за період із 06.03.2025 до 30.01.2026 (331 день) застосовувалася відсоткова ставка у розмірі 0,95 % (20000,00 грн * 0,95 %=190,00 грн), а відтак загальна сума заборгованості за процентами за користування кредитними коштами склала 62890,00 грн (45410,00 грн, які нараховані ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА", + 17480,00 грн, які нарахував позивач). 
Водночас суд звертає увагу на те, що після укладення додаткового договору розмір денної процентної ставки за стандарнтою процентною ставкою становив 0,9612 %, однак первісний кредитор та позивач нараховували проценти за стандартною відсотковою ставкою 0,95 %, яка визначена умовами основного догорору, що є на користь спозивача. Однак суд зазначає, що строк кредитування 360 днів, а відтак від загальної суми заборгованості за процентами слід відняти нараховані за 30.01.2026 проценти в розмірі 190,00 грн, оскільки після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18.
Виходячи з наведеного, позовні вимоги в частині стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за нарахованими процентами слід задовольнити частково, на суму 62700,00 грн (62890,00 грн - 190,00 грн).

Даючи оцінку нарахованій за спіриним договором заборгованості за штрафними санкціями в розмірі 10000,00 грн, суд уважає за необхідне зазначити таке.
Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
У розрахунку заборгованості (а.с. 37-41) зазначено про нарахування первісним кредитором 10000,00 грн штрафних санкцій, з яких 4275,00 грн нараховано 06.02.2025, 5725 грн - 06.05.2025, тобто такі нарахування мали місце після 24 лютого 2022 року, а тому, згідно із п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідач ОСОБА_1 звільняється від їх сплати.
Таким чином, суд, ураховуючи положення п. 18 розділу Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, вважає, що позов в частині стягнення з відповідача нарахованих штрафних санкцій в розмірі 10000,00 грн не підлягає задоволенню.
З урахуванням установлених вище обставин, суд виснує, що ОСОБА_1 за кредитним договором № 5295823 від 04.02.2025 має невиконані зобов`язання на загальну суму 82700,00 грн, з яких 20000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 62700,00 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами.
Факт переходу права вимоги до ОСОБА_1 від ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" до ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" підтверджується описаними вище договором факторингу, реєстром боржників, актом прийому-передачі та платіжною інструкцією, й відповідає вимогам ст. 1077, 1078 ЦК України, відповідно до яких за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Договір, укладений між відповідачем та первісним кредитором, договір факторингу, укладений між первісним кредитором та ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень ст. 204 ЦК України, діє презумпція правомірності указаних правочинів.
Тобто, позивач належним чином підтвердив своє право вимоги до відповідача за спірним кредитним договором.
З огляду на те, що ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" як первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором перед відповідачем виконало у повному обсязі, будь-яких доказів на спростування вказаного останній суду не надав, факт переходу прав вимоги знайшов своє підтвердженя, тому, враховуючи правомірність набуття прав вимоги ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ", суд дійшов висновку, що з ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути заборгованість за спірним кредитним договором у розмірі 82700,00 грн, із яких 20000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 62700,00 грн - заборгованість за несплаченими процентами, задоволивши позов частково. У задоволенні решти вимог (стягнення процентів нарахованих поза межами строку кредитування та штрафних санкцій) відмовити з викладених вище мотивів.
Розподіл судових витрат:
питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 2662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією (а.с. 15).
Враховуючи, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позову (89,03 % від заявленої до стягнення суми заборгованості (82700,00 грн * 100 % / 92890,00 грн)), то, згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2370,33 грн (2662,40 грн* 89,03 %) сплаченого судового збору, що пропорційно до задоволених позовних вимог.
Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Позивач на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 10000,00 гривень надав:
- договір № 10/12-2024 про надання правової допомоги від 10.12.2024, який укладений між адвокатом Столітнім М.М. та ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ", в якому визначено, що за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар у фіксованій сумі або у процентному відношенні залежно від ціни позову, відповідно до домовленості сторін та згідно Рекомендацій щодо застосування мінімальних ставок адвокатського гонорару (п. 4.3). Послуги професійної правничої допомоги надаються адвокатом клієнту на підставі укладеної заявки на виконання доручення, яка є невід`ємною частиною договору (п. 4.4). Після виконання заявки адвокат складає акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), який підписує та надає клієнту для узгодження та підпису (п. 4.6) (а.с. 74-75);
- заявку № 16682 від 23.02.2026 на виконання доручення до договору № 10/12-2024 про надання правової допомоги від 10.12.2024, в якій визначені види послуг та їх вартість (а.с. 76);
- акт № 16682 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 23.03.2026, в якому зазначено про надання адвокатом Столітнім М.М. ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" послуг по супроводу боржника ОСОБА_1 на загальну суму 10000,00 грн із розмежуванням видів виконаних робіт та їх вартості (а.с. 77);
- рахунок на оплату № 16682-23/03-2026 від 23.03.2026 за договором № 10/12-2024 про надання правової допомоги від 10.12.2024 по боржнику ОСОБА_1 на суму 10000,00 грн (а.с. 78);
- ордер на надання правничої допомоги адвокатом Столітнім М.М. ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю вказаного адвоката (а.с. 79, 90).
Даючи оцінку вказаному вище, суд виходить з того, що положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Разом з тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство встановило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
В частині 1 ст. 137 ЦПК України зазначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 742/2585/19.
У пункті 4.16 постанови від 30.11.2020 у справі № 922/2869/19 Верховний Суд вказав, що висновки «суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони» та «суд має право зменшити суму судових витрат, встановивши їх неспіврозмірність, незалежно від того, чи подавалося відповідачами відповідне клопотання» не є тотожними за своєю суттю, і фактично другий висновок відповідає викладеному в пункті 6.1 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, що «під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи».
Зазначена відповідає і висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду від 16.03.2026, постановленій у справі №522/7662/23.
Даючи оцінку доказам, долученим на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у даній цивільні справі у розмірі 10000 гривень, суд зазначає, що у договорі про надання правової допомоги визначені всі істотні умови договору, у тому числі вартість наданих послуг, в акті про надані послуги вказано, які саме було надано послуги, з чим позивач погодився. Однак суд звертає увагу, що у п. 10 Акту зазначено про представництво інтересів Клієнта під час розгляду справи, в тому числі участь у судових засіданнях, якої фактично адвокат Столітній М.М. не брав, однак заявив до стягнення за вказану послугу 1640,00 грн. Не долучено і доказів підготовки декількох позицій на підставі вивченого питання, складання консультаційного висновку, проведення заходів на самостійне отримання адвокатом доказів (витребування доказів), хоча за кожну з цих послуг заявлено до стягнення по 840,00 грн.
Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат та наданих послуг, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, усталеної практики у даній категорії справи, критерію необхідності та значимості процесуальних дій у справі, часткового задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткової відмови у стягненні зазначеного розміру витрат та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3000 грн.
Зазначена сума, на переконання суду, є розумною та такою, що відображає реальність адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги.
На підставі викладеного, керуючись ст. 258, 259, 264, 265, 268, 273, 282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" заборгованість за договором № 5295823 про надання споживчого кредиту від 04 лютого 2025 року та додатковим договором від 24 лютого 2025 року в розмірі 82700,00 (вісімдесят дві тисячі сімсот) гривень, із яких 20000,00 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 62700,00 гривень - заборгованість за несплаченими процентами, а також судовий збір у розмірі 2370 (дві тисячі триста сімдесят) гривень 33 копійки та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 (три тисячі) гривень.
В задоволенні решти вимог відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто Долинським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ", юридична адреса: м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, будинок 27, приміщення 2, код ЄДРПОУ 44559822.
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя С.М. Монташевич