Справа № 947/18743/26
Провадження № 1-кп/947/991/26
ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.05.2026 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого – судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 
розглянувши в залі суду в м. Одесі в спрощеному порядку кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026167480000057 від 06.04.2026 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Одеси, громадянина України, із вищою освітою, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, який проходить службу на посаді командира комендантського взводу військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні головного сержанта, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 
обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,
ВСТАНОВИВ: 
Так, ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призивом під час мобілізації та проходячи військову службу на посаді командира комендантського взводу військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні головного сержанта, в порушення вимог ст.ст. 3,28,29,68 Конституції України, ст. ст. 9,11,16,49 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, ст.ст.1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 05.04.2026 року приблизно о 21 годині 11 хвилин, перебуваючи у приміщенні магазину ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» розташованого за адресою: м. Одеса, , вул. Сім`ї Глодан, 51, вступив у словесний конфлікт із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
У ході раптово виниклого конфлікту у ОСОБА_3 виник умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3 умисно наніс потерпілому один удар долонею лівої руки в область обличчя та один удар кулаком правої руки в область обличчя потерпілого, внаслідок чого ОСОБА_4 впав на підлогу.
Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_3 , підійшов до потерпілого, який перебував на підлозі, та умисно наніс йому ще один удар кулаком правої руки в область обличчя, а також один удар долонею правої руки в область обличчя.
Надалі, коли ОСОБА_4 підвівся, ОСОБА_3 знову умисно наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя потерпілого, внаслідок чого останній повторно впав та під час падіння вдарився головою об стіл, в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді забійної рани – на волосистій частині голови, в правій тім`яній ділянці, синець – на волосистій частині голови в потиличній ділянці по центру на рівні потиличного бугра, синець – на верхній та нижній повіках лівого ока із переходом на ліву виличну ділянку, синець – на верхній та нижній повіках правого ока. 
Синець на волосистій частині голови в потиличній ділянці по центру на рівні потиличного бугра, синець на верхній та нижній повіках лівого ока із переходом на ліву виличну ділянку, синець на верхній та нижній повіках правого ока, як окремо так і разом, мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цим критерієм згідно п.2.3.5 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Забійна рана на волосистій частині голови, в правій тім`яній ділянці не була небезпечною для життя, спричиняє розлад здоров`я строком понад 6-ть днів, але не більше трьох тижнів (21 день), тому за цим критерієм, відповідно до п.п.2.3.3 і 4.6 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Таким чином своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст. 125 КК України – умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Прокурор ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про розгляд кримінального проступку у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Обвинувачений ОСОБА_3 в присутності захисника ОСОБА_6 , звернувся до суду з заявою, згідно якої він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, ознайомлений із обмеженням прав на апеляційне оскарження і згодний на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні. 
Потерпілий ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою, згідно якої він згодний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений із обмеженням прав на апеляційне оскарження і згодний на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні. 
Відповідно до ч. 1 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
Відповідно до ч.2 ст.382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 2 ст. 125 КК України.
Вирішуючи питання про вид і розмір покарання обвинуваченому, суд враховує відповідно до ст.ст. 65-69-1 КК України, ступінь тяжкості вчиненого проступку, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 12 КК України, вчинений обвинуваченою проступок, передбачений ч. 2 ст. 125 цього Кодексу, є нетяжким злочином, відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" № 321-ХІ від 03.12.2019 року, який набрав чинності 01 липня 2020 року, злочин, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України віднесений до кримінальних проступків.
Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
При цьому, у відповідності до частини 4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Частиною 1 ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст.65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання відповідно до ст.66 КК України суд визнає визнання обвинуваченим вини у скоєнні кримінального правопорушення, каяття у скоєному та усвідомлення суспільної небезпеки свого діяння.
Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до статті 67 КК України – не встановлено.
Визначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує обставини скоєного кримінального проступку, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, у лікарів психіатра і нарколога на обліку не перебуває, щире каяття у скоєному. Крім того суд бере до уваги повне визнання ОСОБА_3 вини, і вважає, що необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних проступків або правопорушень, покарання йому слід призначити у виді штрафу.
Вирішуючи питання про речові докази, суд, виходив з положень ст.100 КПК України.
Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст.369-370, 373-374, 381, 382 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.
Відповідно до ч.4 ст.382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.
Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей,передбаченихст.394 КПК України, зокрема, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст.382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя                        ОСОБА_1