П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 року	м. Київ	

Суддя Київського апеляційного суду Балацька Г.О. за участі:

особи, стосовно якої складено протокол 
про адміністративне правопорушення,  ОСОБА_1 ,

захисника особи, стосовно якої складено протокол 
про адміністративне правопорушення, Сацика Р.В.,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2024 року стосовно

ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Постановою суду визнано доведеним, що ОСОБА_1 14.09.2024 о 13 год. 50 хв. керував автомобілем «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Головатого, 62 в м. Бориспіль, Київської області, у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія, у встановленому законом порядку у лікаря нарколога, результат огляду позитивний (висновок експертного дослідження №474). Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, поставив постанову скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що судом першої інстанції, не в повній мірі досліджені матеріали справи, а саме наявні у них докази, які не є належними та допустимими. Стверджує, що транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння він не керував, алкоголь дійсно вживав, але після ДТП, так як його автомобіль забирали на евакуаторі, і він був впевнений, що найближчим часом за кермом він не перебуватиме. Дані обставини зафіксовані за відеозапис, що доводить його невинуватість з ч.1 ст.130 КУпАП, однак судом першої інстанції такий факт було проігноровано, так само, як і його пояснення з цього приводу, та відповідно постановлено безпідставне та необґрунтоване рішення. 
Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та в його інтересах захисника Сацика Р.В. на підтримання доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 в повному обсязі, переглянувши відеозапис зазначених подій за участі водія ОСОБА_1 , та перевіривши доводи апеляційної скарги, слід дійти наступних висновків.
Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги як указано в ст. 294 КУпАП.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення, зокрема, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому, вимогами ст. 280 КУпАП регламентовано, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення підлягають з`ясуванню такі обставини: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, всупереч нормі п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст.ст. 283, 284 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №145540 від 08.10.2024 року, 14.09.2024 року о 13 год. 50 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Головатого, 62 в м. Бориспіль, Київської області, у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія, у встановленому законом порядку у лікаря нарколога, результат огляду позитивний (висновок експертного дослідження №474). Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України.

Факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння підтверджується висновком експертного дослідження №474 від 18.09.2024 року, де зазначено, що в організмі ОСОБА_1 виявлено вміст алкоголю в кількості 1,30 ‰. (а.с.8). 

Висновками вказаного експертного дослідження виявлено показники - 1,30 ‰, що не є наближеними до мінімальних допустимих меж, за яких відсутня відповідальність за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

З даним експертним висновком ознайомлений ОСОБА_1 , який до нього не май ніяких зауважень чи заперечень, з вказаними у висновку показниками щодо вмісту алкоголю, ОСОБА_1 погодився та підтвердив, що дійсно вживав алкоголь після потрапляння у ДТП, оскільки у подальшому не планував сідати за кермо. 

Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність згідно із ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 були роз`яснені його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, про що останнім і засвідчено власноручним підписом.

Вказаний протокол за своїм змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та складений, в силу ст. 255 КУпАП, уповноваженою на те особою, а саме інспектором 1 взводу 4 роти БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області ДПП лейтенантом поліції Матусом В.О. 

Матеріали справи не містять даних щодо оскарження ОСОБА_1 чи в його інтересах адвокатом/представником дій працівників поліції, що не заперечувалося і в суді апеляційної інстанції та в апеляційній скарзі.

А тому, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, є обґрунтованими.

Як вбачається з пояснень самого ОСОБА_2 в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, 14.09.2024 року він потрапив у ДТП, оскільки не дотримався безпечної дистанції допустив зіткнення із транспортним засобом, який рухався попереду, після чого не міг себе опанувати та щоб трішки заспокоїтися випив 100 гр. коньяку, так як не планував більше сідати за кермо адже його автомобіль з місця ДТП забирали евакуатором. Про те що не потрібно було одразу вживати алкоголь, він не знав, а дізнався від поліцейських, але вже запізно. 

З досліджуваного відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що останній погодився та повідомив, що він дійсно вживав алкоголь після скоєння ДТП, після чого отримав направлення до медичного закладу. 

Відеозапис не вказує на те, що ОСОБА_1 поставив під сумнів правильність дій працівників поліції та не заперечував факт вживання ним алкоголю.

Отже, враховуючи пояснення, які ОСОБА_1 та його захисник надали під час апеляційного розгляду, апеляційний суд не знаходить вказане порушення таким, що тягне за собою скасування постанови суду першої інстанції.

Зважаючи на викладене, слід дійти висновку, що суд першої інстанції, дослідивши матеріали провадження, в їх сукупності, обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Стягнення на ОСОБА_1 накладено відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Законом України від 07.07.2016 за № 1446-VIII посилена відповідальність за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

А тому, притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, буде сприяти досягненню основної мети - виховання правопорушника, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Порушень норм матеріального або процесуального права, які б слугували підставою для скасування постанови суду першої інстанції, - не встановлено.

За підсумками, апеляційна скарга  ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2024 року, якою  ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Г.О. Балацька