Справа № 522/3915/26-Е
Провадження № 2/522/6322/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2026 року         м. Одеса 
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Домусчі Л.В.,
за участю секретаря судового засідання – Навроцької Є.І.,
розглянувши у судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування,
ВСТАНОВИВ:
16.03.2026 до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування у розмір 18 000 грн.
Позовна заява обґрунтована тим, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.011.2024 у справі № 420/23387/24, за позовом  ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, яким позовні вимоги задоволено, зокрема зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплату гр.  ОСОБА_2 пенсії.
Разом з тим, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується відомостями свідоцтва про смерть. ОСОБА_1 є донькою та єдиною спадкоємицею ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, а доказом зміни дівочого прізвища є свідоцтво про шлюб. 
Після смерті матері, позивач звернулась до Відповідача із запитом щодо можливості отримання неотриманих коштів на виконання рішення суду, однак Відповідач повідомив, що у відповідності до ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина(чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Згідно до розрахунків сума невиплаченої пенсії на виконання рішення суду у справі № 420/23387/24 становить 36 000,00 грн.
Посилаючись на відмову відповідача здійснити їй виплату грошової суми недоотриманої пенсії у розмірі 36 000,00 грн, позивач просить суд задовольнити її позовні вимоги.
31.03.2026 ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
14.04.2026 від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 61 Закону № 2262, яка врегульовує питання виплати пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Чинним законодавством передбачений чіткий порядок виплати недоотриманої пенсії за Законом № 2262, який полягає у зверненні особи яка має право на отримання недоотриманої пенсії за померлого до територіального органу Пенсійного фонду України у строк, що не перевищує 6 місяців з дня смерті особи. За наслідками цієї заяви органом Пенсійного фонду приймається рішення щодо виплати або відмови у виплаті недоотриманої пенсії. 
Предметом позову фактично є не приватноправовий спір щодо реалізації права на спадщину, а публічно-правовий спір щодо виконання суб`єктом владних повноважень своїх функцій. Таким чином, спірні правовідносини, які виникають у ході виконання суб`єктом владних повноважень покладених на нього функцій, підлягають вирішенню з урахуванням положень ч. 1 ст. 19 ЦПК та п. 2 ч. 1 ст. 4 КАСУ виключно в порядку адміністративного судочинства. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 КАСУ адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
08.05.2026 сторони в судове засідання не з`явились, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 29.05.2026 року.
Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.
ОСОБА_1 є донькою та спадкоємицею ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 22.08.1987, актовий запис № 727, свідоцтвом про право на спадщину за законом № 1013 від 04.12.2025 та витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04.10.2024 у справі № 420/23387/24, за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, позовні вимоги задоволено, зокрема зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплату гр. ОСОБА_2 пенсії. 
Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області відмовило ОСОБА_2 у виплаті нарахованої доплати пенсії в сумі 36 000,00 грн, яка підлягала виплаті ОСОБА_2 , на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.11.2024 у справі № 420/23387/24,з підстав, що позивач не є стягувачем у вказаних справах, а тому для виплати недоотриманої доплати пенсії за зазначеними рішеннями суду правові підстави відсутні.
Суд враховує, що в листі від 03.02.2026 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області вказано, що відповідно до розрахунку на доплату пенсії ОСОБА_2 на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.06.2023 у справі № 420/11852/23 нарахована сума 35 566,13 грн та на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.11.2024 у справі № 420/23387/24 нарахована сума 36 000,00 грн.
Спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за законом, а саме права власності на спадкове майно у вигляді призначеної, нарахованої, але невиплаченої пенсії спадкодавця.
Підставою своїх позовних вимог позивач зазначає наявність у неї як спадкоємця першої черги після смерті чоловіка права на спадкування недоотриманої суми пенсії.
Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується – по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.
Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Зміст частини третьої статті 52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності – входять до складу спадщини.
Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності – входять до складу спадщини.
Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості – переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.
Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.
Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19 (провадження № 61-7985св20).
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що:
– цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;
– право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту – смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї – спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;
Суд акцентує, що позивач обґрунтовує свої вимоги про стягнення з відповідача на його користь недоотриманої пенсії померлого чоловіка та наявністю невиконаних судових рішень, якими відповідач був зобов`язаний провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 з виплатою різниці між перерахованим розміром пенсії та фактично отриманим, і такий перерахунок зроблений, проте позивачу як спадкоємцю вказані кошти не виплачуються.
Про те, що між сторонами виникли саме правовідносини з приводу реалізації позивачем своїх спадкових прав, а не публічно-правові відносини із суб`єктом владних повноважень, яким є Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, свідчить зміст предмету та підстав позову позивача, а отже і відповідні норми права, що регулюють такі відносини.
Тому помилковим є довід відповідача про те, що даний спір є публічно-правовим спором фізичної особи із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, що за предметною юрисдикцією належать до юрисдикції окружних адміністративних судів відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України.
Враховуючи те, що позивач має право на спадщину у розміру 1/2 частки, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом № 1013 від 04.12.2025 року (є ще син померлої - брат позивачки ОСОБА_3 ), суд вважає що доводи позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню та стягненню з відповідача на її користь 18 000 грн. нараховані на виконання рішення суду по справі №420/23387/24.
За викладених обставин, суд встановивши, що позивач має право на спадкове майно – пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який є спеціальним у цих правовідносинах, дійшов висновку про задоволення позовних вимог у зв`язку з незаконним перешкоджанням відповідачем реалізації прав позивача, як спадкоємця, на отримання належного йому спадкового майна – пенсії спадкодавця, яка залишилася не отриманою останнім за життя.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір у сумі 1 064,96 грн.
Керуючись ст.ст. 81, 141, 223, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування - задовольнити.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (код ЄДРПОУ 20987385, 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83) на користь  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) в порядку спадкування за законом недоотриману пенсію ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 18 000 (вісімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (код ЄДРПОУ 20987385, 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) 1 064,96 грн витрат по сплаті судового збору.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч. 1 ст. 354 ЦПК України.

Суддя      Домусчі Л.В.