ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

01 червня 2026 року	Справа №160/10303/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Тулянцевої І.В., розглянувши у місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - 

УСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якій позивач просить:
- рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 04.04.2025 року № 046950003360 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах - визнати протиправним та скасувати;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.03.2025 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зарахуванням до страхового стажу періоди роботи ОСОБА_1 з 28.07.1986 року по 06.11.1986 року на посаді електрозварника 3 розряду, з 01.02.1989 року по 30.06.1989 року на посаді електрозварника, з 22.02.2002 року по 20.04.2005 року на посаді електрозварника ручного зварювання 5 розряду, до пільгового стажу за Списком № 2 періоди роботи ОСОБА_1 з 28.07.1986 року по 06.11.1986 року на посаді електрозварника 3 розряду, з 01.02.1989 року по 30.06.1989 року на посаді електрозварника, з 14.07.1989 року по 01.04.1991 року на посаді електрозварника, з 09.04.1991 року по 18.11.1991 року на посаді електрозварника; з 21.08.1992 року по 15.02.2002 року на посаді електрозварника ручного зварювання 3 розряду, з 22.02.2002 року по 20.04.2005 року на посаді електрозварника ручного зварювання 5 розряду, з 01.10.2007 року по 30.07.2010 року на посаді електрозварника 6 розряду ручного зварювання, з 15.09.2010 року по 31.10.2011 року на посаді електрогазозварника 6 розряду, з 07.11.2011 року по 13.04.2012 року на посаді електрозварника 6 розряду ручного зварювання, з 12.06.2012 року по 30.09.2012 року на посаді електрозварника 6 розряду ручного зварювання, з 01.08.2012 року по 24.01.2013 року на посаді електрозварника ручного зварювання 6 розряду, з 05.02.2013 року по 14.05.2015 року на посаді електрозварника ручного зварювання 6 розряду, з 26.07.2019 року по 31.10.2019 року на посаді електрозварника ручного зварювання 6 розряду, з 30.01.2020 року по 11.09.2020 року на посаді електрозварника ручного зварювання 6 розряду, з 16.09.2020 року по 12.02.2021 року на посаді електрозварник ручного зварювання 6 розряду, з 15.02.2021 року по 15.06.2021 року на посаді електрозварника ручного зварювання 6 розряду, з 16.06.2021 року по 22.10.2021 року на посаді електрозварника ручного зварювання 6 розряду, з 25.10.2021 року по 18.01.2023 року на посаді електрозварника ручного зварювання 6 розряду, з 19.01.2023 року по 07.03.2023 року на посаді електрозварника ручного зварювання 6 розряду, з 22.08.2023 року по 12.09.2024 року на посаді електрозварника 6 розряду, з 19.12.2024 року по 25.02.2025 року на посаді електрогазозварника 5 розряду, період навчання у СПТУ № 4 м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області з 01.09.1983 року по 17.07.1986 року, період проходження строкової військової служби з 21.11.1986 року по 23.11.1988 року та призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за Списком № 2 з 27 березня 2025 року на підставі пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року №213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».
В обґрунтування позову зазначено, що 27.03.2025 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV та надав необхідні документи. 04.04.2025 року Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області рішенням № 046950003360 відмовило у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно ст. 114 Закону №1058-IV у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу роботи 12 років 6 місяців та страхового стажу 29 років 6 місяців. Позивач вважає рішення протиправним з огляду на те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а отже він має право на зарахування періодів роботи до пільгового стажу роботи за Списком №2 і періоду навчання на підтвердження яких було надано довідки, які підтверджують пільговий характер роботи та проходження строкової військової служби. Також позивач зазначає, що відповідальність за своєчасність проведення атестації робочих місць на підприємстві несе роботодавець, а відтак спірні періоди протиправно не зараховано до пільгового стажу роботи за Списком №2. Позивач не погоджується з таким рішенням відповідача, тому звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 28 квітня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання копії вказаної ухвали шляхом подання до суду доказів сплати судового збору у розмірі 968,96 грн. 
На виконання ухвали суду від 28 квітня 2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» від позивача 19.05.2025 року надійшла заява про усунення недоліків.
Ухвалою суду від 30 травня 2025 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання відзиву на позов (у разі заперечення проти позову) протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області належним чином завірену копію матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 .
Копію ухвали про відкриття провадження у справі отримано позивачем та представником відповідача – 11.06.2025 року, про що в матеріалах справи містяться довідки про доставку електронних листів. 
03 липня 2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на позовну заяву, в якому відповідач пред`явлений позов не визнав та заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивач 27.03.2025 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2. За принципом екстериторіальності заява від 27.03.2025 розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області. За результатами розгляду вищезазначеної заяви, Головним управлінням прийнято рішення №046950003360 від 04.04.2025 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю на дату звернення необхідного пільгового стажу 12 років 6 місяців та необхідного страхового стажу не менше 29 років 6 місяців. Вік позивача на дату звернення - 56 років 08 місяців 11 днів. За наданими документами та даними реєстру застрахованих осіб стаж позивача склав - 29 років 03 місяці 05 днів. До страхового стажу не зараховано стаж згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 30.07.1986, оскільки записи виконані з порушенням Інструкції від 20.06.1974 № 162, а саме: період роботи з 28.07.1986 по 06.11.1986, перевищений термін між датою прийняття (28.07.1986) та датою наказу про прийняття (25.09.1986) — п.2.3 Інструкції №162, всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переході на іншу постійну роботу або звільненні, а також о нагородженнях та заохоченнях вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні — в день звільнення та повинно точно відповідати тексту наказу (розпорядження); період роботи з 01.02.1989 по 30.06.1989, запис про звільнення не засвідчений печаткою підприємства п 4.1 Інструкції № 162 при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, що внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, завіряються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів; період роботи з 22.02.2002 по 20.04.2005, оскільки заявник в цей період працював на підприємстві, яке розташоване на території російської федерації. 02 грудня 2022 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про вихід України з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» від 29 листопада 2022 №1328. Пільговий стаж за Списком №2 становить 08 місяців 16 днів (зараховано з 06.12.1991 по 20.08.1992). До пільгового стажу за Списком №2 не зараховано: період навчання в СПТУ №4 м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області з 01.09.1983 по 16.07.1986 роки, оскільки позивач з 28.07.1986 по 06.11.1986 приступив до роботи електрозварником, але документального підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, позивач до органів Пенсійного фонду не надав; період проходження військової строкової служби з 21.11.1986 по 23.11.1988 роки, оскільки до початку проходження військової служби позивач працював з 28.07.1986 по 06.11.1986 електрозварником, проте документального підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, позивач до органів Пенсійного фонду не надав; період роботи з 21.08.1992 по 15.02.2002, згідно довідки від 11.10.2010 №05-147 про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданої Дочірнім Дніпродзержинським спеціалізованим управлінням №104 «Стальконструкція» Відкритого акціонерного товариства «Дніпростальконструкція», оскільки відсутні документи про проведені атестації за відповідний період та не долучено перелік атестованих робочих місць, до заяви про призначення пенсії не надано накази про проведення атестації та переліки атестованих робочих місць. Крім цього зазначено, що довідка №569 від 20.04.2005 не містить інформацію про результати атестації робочих місць, проведення якої передбачено Порядком №442, (документально не підтверджено). Окрім іншого, розрахунок пільгового стажу позивача частково проведено за пільговою довідкою № 05-147 від 11.10.2010. Зарахуванню до пільгового стажу підлягають періоди роботи з 06.12.1991 по 31.12.1991 та з 01.01.1992 по 20.08.1992, як такі що не викликають сумніву (підтверджені первинними документами). Отже, підстав для зарахування до пільгового стажу позивача зазначених у позовній заяві періодів роботи: з 28.07.1986 по 06.11.1986, з 01.02.1989 по 30.06.1989, з 14.07.1989 по 01.04.1991, з 09.04.1991 по 18.11.1991, з 21.08.1992 по 15.02.2002, з 01.09.1983 по 16.07.1986 (навчання), з 21.11.1986 по 23.11.1988 (військова служба), у Головного управління немає, оскільки відсутні пільгові довідки, які б підтверджували спеціальний стаж роботи позивача за Списком № 2, чим порушено норми п. 20 Порядку № 637. Також на виконання ухвали суду від 30.05.2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області разом із відзивом надано матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 .
04 липня 2025 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив в якій наведені аргументи щодо обґрунтованості позовних вимог, аналогічні, що зазначені у позовній заяві, а також позивач заперечує проти відзиву на позовну заяву та просить задовольнити позовну заяву у повному обсязі.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 27.03.2025 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року. До заяви було надано наступні документи: паспорт; РНОКПП; трудова книжка; диплом; довідка №05-147 від 11.10.2010 року за період роботи з 06.12.1991 по 15.02.2002; довідка №05-148 від 11.10.2010 року про перейменування підприємства; військовий квиток; довідка №570 від 20.04.2005 року; довідка 569 від 20.04.2005 року за період роботи с 20.02.2002 по 20.04.2005 роки.
У зв`язку з впровадженням принципу екстериторіальності заяву було направлено для опрацювання до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області та розглянуто ним.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 04.04.2025 року № 046950003360 позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.
Рішення мотивоване тим, що відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. Вік заявника 56 років 08 місяців 11 днів. Страховий стаж особи 29 років 03 місяці 05 днів. Пільговий стаж особи за Списком №2 становить 08 місяців 16 днів (зараховано з 06.12.1991 по 20.08.1992). За результатами розгляду документів доданих до заяви до страхового стажу не зараховано стаж згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 30.07.1986, оскільки записи виконані з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, закладах та організаціях, затвердженої постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 № 162 за записами: №2-№3 період роботи з 28.07.1986 по 06.11.1986, перевищений термін між датою прийняття (28.07.1986) та датою наказу про прийняття (25.09.1986); №4-№5 період роботи з 01.02.1989 по 30.06.1989, запис про звільнення не засвідчений печаткою підприємства; №17-№18 період роботи з 22.02.2002 по 20.04.2005, оскільки заявник в цей період працював на підприємстві, яке розташоване на території російської федерації. У зв`язку з припиненням з 19.06.2023 для України участі в Угоді про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка набула чинності з 13.03.1992 при визначенні прав громадянам, які проживали/працювали на території російської федерації до страхового стажу не зараховуються періоди роботи (служби) на території РРФСР після 31.12.1991. До пільгового стажу за Списком №2 не зараховано: період роботи з 21.08.1992 по 15.02.2002, згідно довідки від 11.10.2010 №05-147 про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданої Дочірнім Дніпродзержинським спеціалізованим управлінням №104 «Стальконструкція» відкритого акціонерного товариства «Дніпростальконструкція», оскільки відсутні документи про проведені атестації за відповідний період та не долучено перелік атестованих робочих місць; період роботи з 22.02.2002 по 20.04.2005, згідно довідки уточнюючої характер роботи або умов праці, необхідних для призначення трудової пенсії та підтверджуюча постійну зайнятість на пільговій работі від 20.04.2005 року №569 видану Обществом с ограниченой ответственностью «Сантехник» (мовою оригіналу – рос.), оскільки заявник в цей період працював на підприємстві, яке розташоване на території російської федерації. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області прийнято рішення №046950003360 від 04 квітня 2025 відмовити у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону, у зв`язку з відсутністю на дату звернення необхідного пільгового стажу 12 років 6 місяців та необхідного страхового стажу не менше 29 років 6 місяців.
Не погоджуючись з відмовою відповідача у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 та зарахуванні періодів роботи до пільгового стажу за Списком №2, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.
Щодо незарахування відповідачем, до страхового стажу позивача періодів роботи: з 28.07.1986 по 06.11.1986 та з 01.02.1989 по 30.06.1989, у зв`язку з недоліками записів у трудовій книжці, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
За приписами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, у тому числі (…) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.
Водночас у пункті 5 рішення №8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.
За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.
За приписами частини першої статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.
Як слідує з рішення № 046950003360 від 04.04.2025 року, відповідач відмовив позивачеві у призначенні пенсії за віком на підставі заяви від 27.03.2025 року посилаючись на те, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано стаж згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 30.07.1986, оскільки записи виконані з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, закладах та організаціях, затвердженої постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 № 162 за записами: №2-№3 період роботи з 28.07.1986 по 06.11.1986, перевищений термін між датою прийняття (28.07.1986) та датою наказу про прийняття (25.09.1986); №4-№5 період роботи з 01.02.1989 по 30.06.1989, запис про звільнення не засвідчений печаткою підприємства.
Відповідно до визначень, що містяться в частині першій статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом; працюючий пенсіонер - особа, якій призначено пенсію та яка є застрахованою відповідно до п.п. 1 - 7, 11 - 13 частини першої статті 11 цього Закону; персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку.
Відповідно до статті 48 Кодексу законі про працю України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону №1788-XII, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Зазначеним нормам відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок № 637), відповідно до якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, законодавець чітко визначив, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка і саме за відсутності такої або відповідних записів у ній, стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, що також визначено і Порядком №637.
Згідно із записами в трудовій книжці серії НОМЕР_1 , позивач у спірні періоди працював (записи №№ 1-5) (далі мовою оригіналу – рос.):
- з 01.09.1983 по 17.07.1986 обучался в ГПТУ № 4 г. Днепродзержинска (запис №1); 
- 28.07.1986 принят на работу электросварщиком 3 разряда (Пр. №94-к от 25.09.1986) (запис № 2);
- 06.11.1986 уволен по ст. 36 п.3 КЗоТ УССР (призыв на военную службу) (Пр. №142-к от 11.11.1986) (запис № 3);
- 01.02.1989 принят электросварщиком в Кооператив по бытовому обслуживанию населения «Универсал» (Расп. №8к от 01.02.1989) (запис № 4);
- 30.06.1989 уволен по согласованию сторон (Расп. №53-к от 30.06.1989) (запис № 5).
Відповідач зазначає, що перевищений термін між датою прийняття (28.07.1986) та датою наказу про прийняття (25.09.1986), а також у записах №4-№5 період роботи з 01.02.1989 по 30.06.1989, запис про звільнення не засвідчений печаткою підприємства. 
Таким чином, спір з приводу зарахування вказаного періоду до загального страхового стажу виник лише у зв`язку з неточностями у здійснених записах щодо дати наказу про прийняття на роботу та датою запису в трудовій книжці.
Разом з тим, суд звертає увагу на те, що самі лише формальні неточності у документах, в тому числі записи, оформлені неналежним чином, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Суд зазначає, що на момент заповнення трудової книжки в спірних записах, порядок ведення трудових книжок працівників регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР з праці і соціальних питань від 20.06.1974 №162 (далі- Інструкція №162), яка втратила чинність на підставі Наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 «Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників».
Відповідно до пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 (далі - Інструкція) (аналогічна норма є в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджений наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993) до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.
Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу,
Аналогічна норма є в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, яка затверджена Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993, де у пункті 2.4 зазначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Відповідно до пункту 2.5 Інструкції №162 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження і заохочення та ін. виправлення робиться адміністрацією того підприємства, де був внесений відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана зробити працівникові в цьому необхідну допомогу.
Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.
За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Суд зазначає, що наявні в трудовій книжці недоліки свідчать лише про неналежне заповнення трудової книжки роботодавцем та жодним чином не впливають на факт перебування позивача із вказаним підприємством у трудових відносинах.
Таким чином, допущені роботодавцями помилки в належному оформленні записів у трудовій книжці, не можуть слугувати підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист. Недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а відтак, не повинно впливати на її особисті права.
У постанові від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17 (провадження №К/9901/110/17) Верховний Суд погодився з висновками суду першої інстанції стосовно того, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Крім того, Верховний Суд у постанові від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а (провадження №К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Таким чином, періоди роботи з 28.07.1986 по 06.11.1986 та з 01.02.1989 по 30.06.1989 підлягають зарахуванню до страхового стажу.
При цьому суд зазначає, що відповідно до п. 4.1 Порядку №22-1 при прийманні документів працівник сервісного центру: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; повідомляє про можливості подавати заяви через веб-портал; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр.
Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Як слідує з наявних матеріалів відповідач не скористався своїм обов`язком щодо витребування додаткових документів зі спірних періодів.
Відтак, у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих особою документів відповідач наділений правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності. Однак, відповідач таким правом не скористався.
З урахуванням наведеного, суд вважає, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 28.07.1986 року по 06.11.1986 року та з 01.02.1989 року по 30.06.1989 року.
Щодо зарахування до пільгового стажу роботи за Списком №2 періоду роботи з 28.07.1986 року по 06.11.1986 року, суд зазначає, що професія «електрозварника», за якою позивач працював у вищезазначений спірний період, віднесена до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в якій дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956 р. «Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах».
Отже, позивач у спірний період виконував роботи, які дають право на призначення йому пенсії на пільгових умовах за Списком №2.
З огляду на те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а також віднесення професії за якою працював позивач до пільгових, суд вважає, що пенсійним органом протиправно не було зараховано до пільгового стажу ОСОБА_1 по Списку №2 періоду його роботи з 28.07.1986 року по 06.11.1986 року, з урахуванням чого такий період підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача по Списку №2.
Крім того суд зазначає, що відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.
Відтак, у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих особою документів відповідач наділений правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності. Однак, як вже було зазначено судом, відповідач таким правом не скористався.
Щодо не зарахування відповідачем до страхового та до пільгового стажу періоду роботи з 22.02.2002 по 20.04.2005, оскільки позивач в цей період працював на підприємстві, яке розташоване на території російської федерації, суд зазначає наступне.
Згідно статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Згідно частини 4 статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила, встановлені цими договорами (угодами).
13 березня 1992 України стала учасником Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від (надалі - Угода).
29.11.2022 Кабінет Міністрів України прийняв постанову «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення», згідно з пунктом 1 якої постановив вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних правовідносин.
Отже, Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 підлягає врахуванню при зарахуванні спірного стажу роботи позивача в РФ, оскільки вказана Угода була чинною на момент виникнення спірних правовідносин.
Статтею 1 Угоди закріплено принцип територіальності, згідно з яким пенсійне забезпечення громадян держав-учасників здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають (чинної на момент виникнення спірних правовідносин).
При цьому, метою Угоди є взаємне визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань «відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди». Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.
Статтею 5 Угоди встановлено, що вона розповсюджує свою дію на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держав-учасниць угоди.
Згідно з частинами другою та третьою статті 6 цієї Угоди для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди. Обчислення пенсій провадиться із заробітку за періоди роботи, які зараховуються у трудовий стаж.
З огляду на викладене, цією Угодою визначено стаж, який підлягає безумовному врахуванню при призначенні пенсії.
Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав від 26.03.2008 №01-1/2-07 визначено, що норма пункту 3 статті 6 Угоди встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди. Конкретні періоди роботи для визначення середнього заробітку (доходу) при призначенні пенсії передбачаються пенсійним законодавством кожної держави-учасниці цієї Угоди.
Відповідно до частини другої статті 6 Угоди для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди.
Згідно із абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом РФ «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14 січня 1993 року трудовий стаж, включаючи стаж який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво, інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.
Частиною другою статті 4 Угоди «Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів» від 15 квітня 1994 року, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, РФ, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.
Зміст зазначених норм дає підстави для висновку про те, що обчислення стажу здійснюється згідно із законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.
Отже, припинення участі РФ в Угоді, так само, як і прийняття постанови Кабінетом Міністрів України від 29.11.2022 №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення», не є підставою для відмови в зарахуванні до страхового стажу позивача періоду його роботи, адже такий стаж ним набутий до ухвалення відповідних рішень.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема у постановах від 14.11.2019 у справі №676/6166/16-а, від 16.04.2020 у справі №555/2250/16-а, від 20.07.2020 у справі № 174/421/17(2-а/174/64/2017) та від 29.03.2023 у справі № 360/4129/20.
Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачем при зверненні до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах подано трудову книжку серії НОМЕР_1 , де згідно із записами № 17 та 18, якої останній зокрема працював у такий період (далі мовою оригіналу): 
- 22.02.2002 принят электросварщиком ручной сварки 5 разряда вахтовым методом работы в ООО «Сантехник» (Пр. №08-к от 22.02.2002) (запис № 17);
- 20.04.2005 уволен по собственному желанию согласно п. 3 ст. 77 ТК РФ (Пр. №19-к от 20.04.2005) (запис № 18).
Позивачем додатково на підтвердження періоду роботи з 22.02.2002 року по 20.04.2005 року надано довідку №569 від 20.04.2005 року, яка видана ТОВ «Сантехнік» м.Новий Уренгой, що уточнює особливий характер роботи або умов праці, необхідні для призначення трудової пенсії та підтверджує постійну зайнятість на пільговій роботі, відповідно до якої позивач працював повний робочий день: з 22.02.2002р. (наказ № 08к від 22.02.2002 р.) по 20.04.2005р. (наказ № 19к від 20.04.2005 р.) за професією «електрозварник ручного зварювання» в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Сантехнік» м. Новий Уренгой, підприємство розташоване на території Ямало-Ненецького автономного округу Тюменської області, що відноситься до районів Крайньої Півночі на виробництві: будівельно-монтажні роботи, в особливих умовах: вахтовий метод організації праці, що передбачена Списком 2 розділ ХХІІІ позиція 23200000 підрозділ 19906 затвердженої постановою Ради Міністрів СРСР № 10 від 26.01.1991 р., у відповідності із пп.2 п. 1 ст.27 Федерального закону від 17.12.2001 р. №173 «Про трудові пенсії в РФ» стаж, що дає право на дострокове призначення трудової пенсії – 03 роки 1 місяць 28 дні, а також факти відпрацьований час в районах Крайньої Півночі – 02 роки 26 дні, копія якої міститься в матеріалах справи.
Також, згідно із довідкою №570 від 20.04.2005 року, що видана ТОВ «Сентехнік», встановлено, що ОСОБА_1 у період з 22.02.2002 року по 20.04.2005 року працював в ТОВ «Сантехнік» в якості «електрозварника ручного зварювання 5-го розряду».
От же, суд приходить до висновку про наявність підстав для зарахування періоду роботи з 22.02.2002 року по 20.04.2005 року, як до страхового стажу, так і до пільгового стажу за Списком №2, а відтак, відповідні позовні вимоги підлягають задоволенню.
Щодо незарахування відповідачем до пільгового стажу за Списком № 2, періоду навчання у СПТУ № 4 м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області з 01.09.1983 року по 17.07.1986 року, суд зазначає наступне.
Статтею 18 Закону України «Про професійну-технічну освіту» визначено, що до закладів професійної (професійно-технічної) освіти належать: професійно-технічне училище відповідного профілю; професійне училище соціальної реабілітації; вище професійне училище; професійний ліцей; професійний ліцей відповідного профілю; професійно-художнє училище; художнє професійно-технічне училище; вище художнє професійно-технічне училище; училище-агрофірма; вище училище-агрофірма; училище-завод; центр професійної (професійно-технічної) освіти; центр професійної освіти; навчально-виробничий центр; центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів; навчально-курсовий комбінат; навчальний центр; інші типи закладів освіти, що надають професійну (професійно-технічну) освіту або здійснюють професійне (професійно-технічне) навчання.
Відповідно до ст.38 Закону України «Про професійну-технічну освіту» час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Як було зазначено раніше, в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 згідно з записом №1 останній у період з 01.09.1983 року по 17.07.1986 року навчався в СПТУ №4 м.Дніпродзержинськ. 
Згідно із дипломом серії НОМЕР_2 , що виданий 16.07.1986 року, встановлено, що позивач в період з 01.09.1983 року по 16.07.1986 року навчався в СПТУ №4 м.Дніпродзержинська, Дніпропетровської області та набув професію – електрогазозварник. 
Згідно із записом №2 в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 останній почав працювати за набутою спеціальністю 28.07.1986 року, тобто менше ніж через три місяця після закінчення навчання, отже, останнім дотримано вимоги ст. 38 Закону України «Про професійну-технічну освіту», тому період навчання ОСОБА_1 в СПТУ №4 м. Дніпродзержинська з 01.09.1983 року по 17.07.1986 року підлягає зарахуванню до пільгового стажу останнього, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Згідно даних розрахунку форми РС-право, що міститься в матеріалах справи, встановлено, що період навчання позивача з 01.09.1983 року по 17.07.1986 року, не зарахований відповідачем до пільгового стажу роботи, про що додатково зазначено самим відповідачем у відзиві на позовну заяву.
При цьому суд зауважує, що відповідачем не зазначено, а судом не виявлено доказів того, що записи про спірні періоди в трудовій книжці позивача можна визнати такими, які не відповідають дійсності чи зроблені з порушенням визначеної процедури.
Застосування правових норм при розгляді питання щодо зарахування до пільгового стажу періоду навчання у професійно-технічних училищах відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 17.05.2019 у справі № 644/2182/17, від 04.03.2020 у справі № 367/945/17.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що відповідачем протиправно не зараховано до пільгового стажу ОСОБА_1 періоду його навчання в СПТУ №4 м. Дніпродзержинська з 01.09.1983 року по 17.07.1986 року, а відтак суд вважає за можливе зобов`язати відповідача здійснити зарахування цього періоду до пільгового стажу позивача, а, отже, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Щодо не зарахування відповідачем до пільгового стажу за Списком № 2, періоду проходження строкової військової служби з 21.11.1986 року по 23.11.1988 року, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII, у стаж роботи, що дає право на трудову пенсію, зараховується військова служба, незалежно від місця її проходження (п. «в» ч. 3 ст. 56 Закону № 103/98-ВР).
Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Частиною 4 статті 24 Закону № 1058-ІV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах передбачених законодавством, що діяло раніше.
На період проходження позивачем військової служби діяло Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затверджене Постановою Ради Міністрів СРСР від 3 серпня 1972 року № 590.
Пунктом «к» частини 1 пункту 109 вказаного Положення передбачено, що крім роботи в якості робочого або службовця в загальний стаж роботи зараховується також служба в складі Збройних сил СРСР.
Згідно із копією військового квитка серії НОМЕР_3 , що виданий 14.10.1986 року, встановлено, що ОСОБА_1 21.11.1986 року був призваний на військову службу, яку проходив до 23.11.1988 року, тобто позивач був звільнений з посади електрозварника у зв`язку з призовом на військову службу, згідно із записом №3 трудової книжки, а після проходження служби позивач продовжив працювати електрозварником, згідно із записом №4.
Таким чином, період проходження строкової військової служби з 21.11.1986 року по 23.11.1988 року підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи позивача.
Щодо не зарахування відповідачем до пільгового стажу за Списком № 2, періоду роботи, згідно довідки від 11.10.2010 №05-147 про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданої Дочірнім Дніпродзержинським спеціалізованим управлінням №104 «Стальконструкція відкритого акціонерного товариства «Дніпростальконструкція», через відсутність документів про проведення атестації за відповідний період та не долучення переліку атестованих робочих місць, суд зазначає наступне.
На підставі пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Частиною 1 статті 44 Закону №1058 встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).
Так, згідно п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Крім того, відповідно до п. 20 Порядку № 637 для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки встановленого зразка підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637.
Згідно із записами в трудовій книжці серії НОМЕР_1 , позивач у спірний період працював (записи №№ 10-16) (далі мовою оригіналу – рос.):
- 06.12.1991 принят электросварщиком ручной сварки 3 разряда в Днепродзержинское специализированное управление №104 треста (Пр. №385 от 05.12.1991) (запис № 10);
- 01.06.1993 присвоен 4 разряд сварщика ручной сварки (Пр. №160 от 10.06.1993) (запис № 11);
- 01.07.2000 присвоен 5 разряд электросварщика ручной работы (Пр. №217 от 13.07.2000) (запис № 15);
-15.02.2002 уволен согласно ст. 38 КЗоТ Украины (собственное желание) (Пр. №33 от 18.02.2002) (запис № 16).
Крім того в матеріалах справи наявна довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відсутніх записів у ній, №05-147 від 11.10.2010 року, видана Дочірнім Дніпродзержинським спеціалізованим управлінням №104 «Сталеконструкція» ВАТ «Дніпростальконструкція» про те, що ОСОБА_1 працював повний робочий день: за періоди з 06.12.1991 по 10.03.1994 та з 11.03.1994 по 15.02.2002 виконував ручне дугове зварювання складних вузлів та конструкції у всіх просторових положеннях зварного шва за професією «електрозварник ручного зварювання», що передбачена Списком 2 розділ ХХІІІ підрозділ 23200000-19906, код КП – 72.12.2, за період з 06.12.1991 р. по 10.05.1994 р. – 02 роки 03 місяці 04 дні, підстава постанова Ради Міністрів СРСР № 10 від 26.01.1991 р. «Про затвердження списків виробництв, цехів професій та посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах»; За період 11.03.1994 р. по 15.02.2002 р. – 07 років 11 місяців 4 дні, підстава постанова КМУ № 162 від 11.03.1994 р. Постанови КМУ №162 від 11.03.1994 р. «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах»; Додатково зазначено: Атестація робочого місця згідно з наказами №98 від 18.05.1995 року, №184 від 11.06.2001 року.
Тобто вказані професії, за якими позивач працював, віднесені до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, які у різні періоди були затверджені постановами Уряду.
Отже, позивач у спірні періоди виконував роботи, які дають право на призначення йому пенсії на пільгових умовах за Списком №2.
Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731 (далі Порядок № 383), встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Верховний Суд, зокрема, у постанові від 21.02.2020 у справі № 291/99/17 дійшов висновку, про те, що перевірка достовірності виданих документів покладається на Пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні пільгового стажу при призначенні позивачу пенсії.
Отже, з огляду на те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а також наявна довідка, що підтверджує пільговий період роботи, суд вважає, що пенсійним органом протиправно не було зараховано до пільгового стажу ОСОБА_1 по Списку №2 періоди його роботи з 21.08.1992 року по 15.02.2002 року, з урахуванням чого такий період підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача по Списку №2.
Крім того суд зазначає, що відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.
Відтак, у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих особою документів відповідач наділений правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності. Однак, як вже було зазначено судом, відповідач таким правом не скористався.
Щодо зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу роботи за Списком №2 періодів роботи ОСОБА_1 з 01.02.1989 року по 30.06.1989 року на посаді електрозварника в Кооперативі по побутовому обслуговуванню населення «Універсал», з 14.07.1989 року по 01.04.1991 року на посаді електрозварника у Виробничо– будівельному кооперативі «Сигнал», з 09.04.1991 року по 18.11.1991 року на посаді електрозварника в Малому державному підприємстві «Партнер», з 21.08.1992 по 15.02.2002 у Дніпродзержинському спеціалізованому управлінні № 104 тресту «Дніпростальконструкція», з 01.10.2007 року по 30.07.2010 року на посаді електрозварника 6 розряду ручного зварювання в ТОВ Виробничо – комерційна фірма «Прокатмеханомонтаж», з 15.09.2010 року по 31.10.2011 року на посаді електрогазозварника 6 розряду в Дніпродзержинському державному підприємстві «Екоантилід», з 07.11.2011 року по 13.04.2012 року на посаді електрозварника 6 розряду ручного зварювання, з 12.06.2012 року по 30.09.2012 року на посаді електрозварника 6 розряду ручного зварювання в ТОВ Фірма «Прогрес», з 12.06.2012 по 30.09.2012 на посаді електрозварника 6 розряду ручного зварювання в ТОВ «Металомонтаж», з 01.08.2012 року по 24.01.2013 року на посаді електрозварника ручного зварювання 6 розряду в ТОВ «Механік – 7», з 05.02.2013 року по 14.05.2015 року на посаді електрозварника ручного зварювання 6 розряду в ТОВ Проектно – будівельне підприємство «Азовінтеко», з 26.07.2019 року по 31.10.2019 року на посаді електрозварника ручного зварювання 6 розряду в ТОВ «Лакшері Буд Сервіс», 16.09.2020 по 12.02.2021 на посаді електрозварника ручного зварювання 6 розряду в ТОВ «Стріт Мейк», з 15.02.2021 року по 15.06.2021 року на посаді електрозварника ручного зварювання 6 розряду в ТОВ «Вайбек Проджект», з 16.06.2021 року по 22.10.2021 року на посаді електрозварника ручного зварювання 6 розряду в ТОВ «Авто Транс Стайл», з 25.10.2021 року по 18.01.2023 року на посаді електрозварника ручного зварювання 6 розряду в ТОВ «Індустріальні технології України», з 19.01.2023 року по 07.03.2023 року на посаді електрозварника ручного зварювання 6 розряду в ТОВ «Будівельна фірма Протектбуд», з 22.08.2023 року по 12.09.2024 року на посаді електрозварника 6 розряду в ТОВ «Грандекс Трейд», з 19.12.2024 року по 25.02.2025 року на посаді електрогазозварника 5 розряду в ТОВ «НВФ Стальспецстрой 101», суд зазначає, що в оскаржуваному рішенні ГУ ПФУ в Херсонській області взагалі не зазначено з яких підстав вказані періоди не були зараховані відповідачем до пільгового стажу.
Між тим, згідно записів трудових книжок ОСОБА_1 НОМЕР_4 від 30.06.1986 року та НОМЕР_4 від 05.02.2013 року, наявних в матеріалах справи, та які були надані позивачем до пенсійного органу, у зазначені періоди позивач працював на різних підприємствах на посадах: «електрозварник», «електрозварник ручного зварювання», які віднесені до робіт із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженими Кабінетом Міністрів України.
Як було зазначено раніше, відповідно до статті 48 Кодексу законі про працю України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону №1788-XII, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідачем не зазначено про будь – які недоліки в заповненні трудових книжок позивача, що викликало б необхідність надання додаткових документів, що підтверджують пільговий стаж ОСОБА_1 в зазначені періоди, у зв`язку із чим, вони підлягають зарахуванню до пільгового стажу за Списком № 2. 
Крім того, судом встановлено, що відповідачем зараховано до пільгового стажу роботи за Списком №2 період роботи з 06.12.1991 року по 20.08.1992 року, згідно даних розрахунку стажу форми РС-право.
Приймаючи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області протиправно не було зараховано до страхового стажу періоди роботи з 28.07.1986 року по 06.11.1986 року, з 01.02.1989 року по 30.06.1989 року та з 22.02.2002 року по 20.04.2005 року, а також до пільгового стажу роботи за Списком №2 період навчання з 01.09.1983 року по 16.07.1986 року, період роботи з 28.07.1986 року по 06.11.1986 року, період проходження строкової військової служби з 21.11.1986 року по 23.11.1988 року, періоди роботи позивача з 21.08.1992 року по 15.02.2002 року та з 22.02.2002 року по 20.04.2005 року в російській федерації, а також періодів роботи ОСОБА_1 з 01.02.1989 року по 30.06.1989 року на посаді електрозварника в Кооперативі по побутовому обслуговуванню населення «Універсал», з 14.07.1989 року по 01.04.1991 року на посаді електрозварника у Виробничо– будівельному кооперативі «Сигнал», з 09.04.1991 року по 18.11.1991 року на посаді електрозварника в Малому державному підприємстві «Партнер», з 21.08.1992 по 15.02.2002 у Дніпродзержинському спеціалізованому управлінні № 104 тресту «Дніпростальконструкція», з 01.10.2007 року по 30.07.2010 року на посаді електрозварника 6 розряду ручного зварювання в ТОВ Виробничо – комерційна фірма «Прокатмеханомонтаж», з 15.09.2010 року по 31.10.2011 року на посаді електрогазозварника 6 розряду в Дніпродзержинському державному підприємстві «Екоантилід», з 07.11.2011 року по 13.04.2012 року на посаді електрозварника 6 розряду ручного зварювання, з 12.06.2012 року по 30.09.2012 року на посаді електрозварника 6 розряду ручного зварювання в ТОВ Фірма «Прогрес», з 12.06.2012 по 30.09.2012 на посаді електрозварника 6 розряду ручного зварювання в ТОВ «Металомонтаж», з 01.08.2012 року по 24.01.2013 року на посаді електрозварника ручного зварювання 6 розряду в ТОВ «Механік – 7», з 05.02.2013 року по 14.05.2015 року на посаді електрозварника ручного зварювання 6 розряду в ТОВ Проектно – будівельне підприємство «Азовінтеко», з 26.07.2019 року по 31.10.2019 року на посаді електрозварника ручного зварювання 6 розряду в ТОВ «Лакшері Буд Сервіс», 16.09.2020 по 12.02.2021 на посаді електрозварника ручного зварювання 6 розряду в ТОВ «Стріт Мейк», з 15.02.2021 року по 15.06.2021 року на посаді електрозварника ручного зварювання 6 розряду в ТОВ «Вайбек Проджект», з 16.06.2021 року по 22.10.2021 року на посаді електрозварника ручного зварювання 6 розряду в ТОВ «Авто Транс Стайл», з 25.10.2021 року по 18.01.2023 року на посаді електрозварника ручного зварювання 6 розряду в ТОВ «Індустріальні технології України», з 19.01.2023 року по 07.03.2023 року на посаді електрозварника ручного зварювання 6 розряду в ТОВ «Будівельна фірма Протектбуд», з 22.08.2023 року по 12.09.2024 року на посаді електрозварника 6 розряду в ТОВ «Грандекс Трейд», з 19.12.2024 року по 25.02.2025 року на посаді електрогазозварника 5 розряду в ТОВ «НВФ Стальспецстрой 101», у зв`язку із чим, рішення №046950003360 від 04.04.2025 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо визначення належного та ефективного способу захисту, суд зазначає про таке.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Частиною 5 статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті (визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії), суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Правовідносини щодо призначення пенсії та здійснення нарахування та виплати пенсії позивачу відносяться до виключної компетенції працівників Пенсійного фонду України, та є їх дискреційними повноваженнями і суд, захищаючи права та свободи особи, не може перебирати на себе функції інших органів державної влади, та втручатися в делеговані повноваження.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Разом з тим, суд позбавлений можливості зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки відповідачем в ході розгляду заяви позивача про призначення пенсії не виконані всі умови для прийняття відповідного рішення, а саме - належно не досліджена та достовірно не встановлена наявність у позивача необхідних умов для призначення пенсії, її розміру, із зарахуванням спірних періодів, яким судом надана оцінка.
В той же час, здійснення розрахунку страхового стажу входить до безпосередньої компетенції територіального органу Пенсійного фонду України.
Оскільки в спірних правовідносинах права позивача порушені протиправним рішенням відповідача, яке судом скасовано, і останнім в даному випадку не було належно обраховано загальний страховий та пільговий стаж позивача, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, заява позивача про призначення пенсії від 27.03.2025 року вважається не розглянутою по суті.
Суд не може перебирати на себе функції суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта, суд вважає за необхідне, на підставі ч. 2 ст. 9 КАС України, для ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача вийти за межі заявлених позовних вимог та частково задовольнити позовні вимоги шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.03.2025 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, з урахуванням всіх доданих до неї документів, та прийняти мотивоване рішення, з урахуванням висновків суду, викладених в даному рішенні.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Позовні вимоги в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з 27.03.2025 року є такими, що не підлягають задоволенню.
За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги частково знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є частково обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.
З урахуванням положень статті 139 КАС України понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. 
Розподіл судових витрат здійснити у відповідності до положень частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст. ст. 2, 9, 72-90, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (місцезнаходження: 73036, Херсонська обл., м. Херсон, вул. Валентини Крицак, 6, код ЄДРПОУ 21295057) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 04.04.2025 року № 046950003360 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (код ЄДРПОУ 21295057) зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) до загального страхового стажу періоди роботи з 28.07.1986 року по 06.11.1986 року, з 01.02.1989 року по 30.06.1989 року та з 22.02.2002 року по 20.04.2005 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (код ЄДРПОУ 21295057) зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, період навчання з 01.09.1983 року по 16.07.1986 року, період роботи з 28.07.1986 року по 06.11.1986 року, період проходження строкової військової служби з 21.11.1986 року по 23.11.1988 року, періоди роботи з 21.08.1992 року по 15.02.2002 року та з 22.02.2002 року по 20.04.2005 року в російській федерації, а також періодів роботи з 01.02.1989 року по 30.06.1989 року на посаді електрозварника в Кооперативі по побутовому обслуговуванню населення «Універсал», з 14.07.1989 року по 01.04.1991 року на посаді електрозварника у Виробничо– будівельному кооперативі «Сигнал», з 09.04.1991 року по 18.11.1991 року на посаді електрозварника в Малому державному підприємстві «Партнер», з 21.08.1992 по 15.02.2002 у Дніпродзержинському спеціалізованому управлінні № 104 тресту «Дніпростальконструкція», з 01.10.2007 року по 30.07.2010 року на посаді електрозварника 6 розряду ручного зварювання в ТОВ Виробничо – комерційна фірма «Прокатмеханомонтаж», з 15.09.2010 року по 31.10.2011 року на посаді електрогазозварника 6 розряду в Дніпродзержинському державному підприємстві «Екоантилід», з 07.11.2011 року по 13.04.2012 року на посаді електрозварника 6 розряду ручного зварювання, з 12.06.2012 року по 30.09.2012 року на посаді електрозварника 6 розряду ручного зварювання в ТОВ Фірма «Прогрес», з 12.06.2012 по 30.09.2012 на посаді електрозварника 6 розряду ручного зварювання в ТОВ «Металомонтаж», з 01.08.2012 року по 24.01.2013 року на посаді електрозварника ручного зварювання 6 розряду в ТОВ «Механік – 7», з 05.02.2013 року по 14.05.2015 року на посаді електрозварника ручного зварювання 6 розряду в ТОВ Проектно – будівельне підприємство «Азовінтеко», з 26.07.2019 року по 31.10.2019 року на посаді електрозварника ручного зварювання 6 розряду в ТОВ «Лакшері Буд Сервіс», 16.09.2020 по 12.02.2021 на посаді електрозварника ручного зварювання 6 розряду в ТОВ «Стріт Мейк», з 15.02.2021 року по 15.06.2021 року на посаді електрозварника ручного зварювання 6 розряду в ТОВ «Вайбек Проджект», з 16.06.2021 року по 22.10.2021 року на посаді електрозварника ручного зварювання 6 розряду в ТОВ «Авто Транс Стайл», з 25.10.2021 року по 18.01.2023 року на посаді електрозварника ручного зварювання 6 розряду в ТОВ «Індустріальні технології України», з 19.01.2023 року по 07.03.2023 року на посаді електрозварника ручного зварювання 6 розряду в ТОВ «Будівельна фірма Протектбуд», з 22.08.2023 року по 12.09.2024 року на посаді електрозварника 6 розряду в ТОВ «Грандекс Трейд», з 19.12.2024 року по 25.02.2025 року на посаді електрогазозварника 5 розряду в ТОВ «НВФ Стальспецстрой 101».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (код ЄДРПОУ 21295057) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) від 27.03.2025 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, з урахуванням всіх доданих до неї документів, та прийняти мотивоване рішення, з урахуванням висновків суду, викладених в даному рішенні.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (місцезнаходження: 73036, Херсонська обл., м. Херсон, вул. Валентини Крицак, 6, код ЄДРПОУ 21295057) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 484,48 грн. (чотириста вісімдесят чотири гривні 48 копійок).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева