Окнянський районний суд Одеської області 
  	Справа №: 506/928/23	

Провадження № 3-в/506/32/26 
П О С Т А Н О В А
11.05.2026 року суддя Окнянського районного суду Одеської області Чеботаренко О.Л., розглянувши матеріали подання т.в.о. начальника ВПД №2 Подільського РУП ГУНП в Одеській області про вирішення питання щодо порядку виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Красноокнянського районного суду Одеської області від 27 вересня 2023 року / справа №506/928/23/ на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч.2 ст.173-2 КУпАП у виді адміністративного арешту строком на 3 доби. Постанова набрала законної сили 10 жовтня 2023 року .
До суду надійшло подання т.в.о. начальника ВПД №2 Подільського РУП ГУНП про вирішення питання щодо порядку виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій вказується про неможливість виконання постанови суду, оскільки після винесення вказаної постанови ОСОБА_1 , проходячи військову службу у ЗСУ , отримав тяжке поранення ,внаслідок чого втратив обидві нижні кінцівки . 
Вивчивши подання та надані матеріали, приходжу до такого. 
Так, постановою судді Красноокнянського районного суду Одеської області від 27 вересня 2023 року / справа №506/928/23/ на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч.2 ст.173-2 КУпАП у виді адміністративного арешту строком на 3 доби. Постанова набрала законної сили 10 жовтня 2023 року .
Вказана постанова направлена на виконання до ВПД №2 Подільського РУП ГУНП в Одеській області 
Відповідно до ст.327 КУпАП ,осіб, підданих адміністративному арешту, тримають під вартою в місцях, що їх визначають органи Національної поліції. 
Строк адміністративного затримання зараховується до строку адміністративного арешту.
Відбування адміністративного арешту провадиться за правилами, встановленими законами України.
Під час виконання постанови судді встановлено, що вироком Красноокнянського районного суду Одеської області від 22 травня 2024 року ОСОБА_1 засуджений за ч.1 ст.121, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі (перебував під вартою з 09 березня 2024 року ).
У подальшому проходив військову службу у ЗСУ і внаслідок вибухової травми 12 березня 2025 року отримав важке поранення : вогнепальне осколкове сліпе поранення правої гомілки з переломом обох кісток гомілки ,компартмент синдрому правої нижньої кінцівки на рівні верхньої третини гомілки ,сліпого проникаючого поранення лівого колінного суглоба з уламковим переломом латерального виростка лівої стегнової кістки, сліпого поранення лівої гомілки з багатоуламковим переломом малогомілкової кістки . У подальшому ліковані оперативно (24.03.2025 року ) – реампутація правої нижньої кінцівки на рівні нижньої третин стегна, ампутації лівої нижньої кінцівки на рівні середньої третини гомілки. Неспроможні кукси нижніх кінцівок , виконуються етапні оперативні втручання Потребує постійного стороннього догляду. (а .с.3-4) 
Вказані обставини не дали можливості виконати постанову суду протягом двох років з дня винесення постанови суду з об`єктивних причин. 
Станом на час розгляду справи ОСОБА_1 суду надані відповідні медичні документи щодо встановленого діагнозу : Наслідки вибухового поранення ( 12 березня 2025 року ): вогнепального осколкового сліпого поранення правої гомілки з переломом обох кісток гомілки , компартмент синдрому правої гомілки з незворотною ішемією м`язів, турнікетного синдрому правої нижньої кінцівки на рівні верхньої третини гомілки , сліпого проникаючого поранення лівого колінного суглоба з уламковим переломом латерального виростка лівої стегнової кістки , сліпого поранення лівої гомілки ,багатоуламковим переломом малогомілкової кістки , ліковані оперативно (24.03.2025 р.) – реампутація правої нижньої кінцівки на рівні нижньої третини стегна, ампутація лівої нижньої кінцівки на рівні середньої третини гомілки . Неспроможні кукси нижніх кінцівок . Потребує подальшого лікування в умовах травматологічного стаціонару. ( а.с. 11-22 ).
Відповідно до ч.1 ст.301 КУпАП , за наявності обставин, що ускладнюють виконання постанови про накладення адміністративного стягнення , в тому числі і у вигляді адміністративного арешту, або роблять її виконання неможливим, орган (посадова особа), який виніс постанову, може відстрочити її виконання на строк до одного місяця.
Зі змісту вказаних норми слідує, що підставою вирішення судом питання про відстрочку виконання рішення (постанови) є наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Вказані обставини не дали можливості виконати постанову суду протягом двох років з дня винесення постанови суду з об`єктивних причин. 
Станом як на час розгляду подання , так і у подальшому , стан здоров`я ОСОБА_1 є таким, що унеможливлює як на теперішній час , так і у подальшому виконання адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту. 
Системний аналіз основних положень КУпАП, в тому числі і розділу V, дає суду підстави для висновку, що незважаючи на власну назву ст. 303 КУпАП, законодавством України не передбачена давність виконання постанови судді про накладене стягнення, яка скерована судом до виконання, однак не виконана відповідним органом ,який зобов`язаний в силу закону її виконувати, що в свою чергу надає надзвичайно широкі можливості для зловживань у процесі виконання цих судових рішень, необґрунтовано обмежує права, свободи і законні інтереси осіб, які притягнуті до адміністративної відповідальності та взагалі нівелює завдання КУпАП і зводить нанівець певні засади судочинства, які закріплені у ст. 1, 7, 39, 245, 246, 268, 298, 300, 303, 305 і 326 КУпАП; розділ I Закону України «Про судоустрій і статус суддів»; ст. 3, 24, 55, 124, 129, 129-1 Конституції України. 
Фактична «безстроковість» виконання таких постанов суперечить принципу правової визначеності, що є складовою принципу верховенства права і широко застосовується ЄСПЛ при оцінці порушень державами-членами Конвенції, а «необмежений строк виконання» своєчасно надісланої постанови суперечить принципу 4 Рекомендації №R (91) 1 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, згідно якого, якщо адміністративний орган влади розпочав адміністративне провадження із застосування санкції, він зобов`язаний діяти залежно від обставин справи з розумною швидкістю.
На національному рівні КСУ в своєму рішенні від 29.06.2010 у справі №17-рп/2010 за конституційним поданням Уповноваженого ВРУ з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 п.п. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22.09.2005 №5 рп/2005 той же Суд вказав, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абз. 2 п.п. 5.4 п. 5).
У справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» (Steel and Others v. the United Kingdom), рішення від 23.09.1998 (п. 54), Суд наголосив, що «Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити певна дія. Вислови «законний» та «згідно з процедурою, встановленою законом», зумовлюють повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права».
В інших рішеннях ЄСПЛ також неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності, зокрема у п. 53 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine), заява №17283/02); у п. 19 рішення від 18.12.2008 у справі «Новік проти України» (Novikv.Ukraine), заява №48068/06).
Крім того, КСУ у п.3.4, п.3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа №10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні Суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Таким чином, суд вважає за можливе до виниклих правовідносин застосувати аналогію закону, а саме норми ст. 80 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку (особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки, зокрема, два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі).
Як вбачається з матеріалів подання, станом на день звернення з поданням до суду постанова суду щодо ОСОБА_1 про відбування стягнення у виді адміністративного арешту виконана не була , так як невдовзі після набрання законної сили постанови суду останній перебував під вартою по кримінальному провадженню, відбував покарання по кримінальному провадженню , потім виконував обов`язки по несенню військової служби, отримав важке поранення ,внаслідок чого були ампутовані обидві нижні кінцівки. Інвалідність не встановлена через необхідність завершення лікування, що унеможливлює застосування положень ч.2 ст.32 КУпАП . 
Таким чином ,вжиття всіх процесуальних заходів ,спрямованих на виконання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП , не призвело до фактичного виконання постанови , однак неможливість її виконання з об`єктивних причин свідчить про необхідність прийняття рішення щодо її виконання . 
Тому приходжу до висновку про наявність підстав про звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення, враховуючи те, що з часу набрання законної сили постановою про накладення вказаного адміністративного стягнення на ОСОБА_1 минуло більше двох років.
Керуючись ст.ст. 298, 301, 327 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В :

Задовольнити подання т.в.о. начальника ВПД №2 Подільського РУП ГУНП в Одеській області щодо вирішення питання, пов`язаного з виконанням адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту відносно ОСОБА_1 . 
Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту строком 3 доби, накладеного постановою Красноокнянського районного суду Одеської області від 27 вересня 2023 року / справа №506/928/23/, у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови. 
Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Окнянський районний суд Одеської області протягом 10 діб з дня її проголошення.

Суддя 	Чеботаренко О. Л.