Справа № 204/12287/24
Провадження № 2/204/139/26 

ЧЕЧЕЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
49006, м. Дніпро, проспект Лесі Українки 77-б тел. (056) 371 27 02, inbox@kg.dp.court.gov.ua 
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(повний текст) 
20 квітня 2026 року Чечелівський районний суд міста Дніпра в складі:
головуючої судді Чудопалової С.В.
за участю секретаря судового засідання Янчук П.П.
представника позивача БардаченкаВ.В
позивача     ОСОБА_1 
третьої особа    ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 (адреса місця проживання проживання: АДРЕСА_1 )до ОСОБА_4 (адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ), третя особа: ОСОБА_2 (адреса місця знаходження: АДРЕСА_2 ) про стягнення боргу,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 та з урахуванням уточнених позовних вимог просив суд стягнути з відповідача заборгованість за договорами позики від 28.02.2024 у розмірі 1170000гривень та за договором позики від 01.06.2024 у розмірі 4100 доларів США, а також та судові витрати, пов`язані з розглядом справи. Позовні вимоги мотивовані тим, що 28.02.2024 відповідач отримав позику від позивача у сумі 1170000 грн., що еквівалентно 31 200 доларів США, строком на чотири місяці під 4% щомісячно з поверненням усієї суми боргу та процентів з кінцевим терміном до 01.07.2024. Однак, у визначені строки борги ОСОБА_4 не повернув, чим порушив умови договірних зобов`язань. З огляду на викладене, позивач просив стягнути лише 1170000грн., оскільки 235840 грн. ОСОБА_4 йому сплатив за усною домовленістю в рахунок процентів та пені за розпискою від 28.02.2024 у розмірі 4%. Крім того, 01.06.2024 відповідач повторно отримав позику від ОСОБА_3 у сумі 4100 доларів США, строком на шість місяць під 4% щомісячно з поверненням усієї суми боргу та процентів до 01.12.2024.Але станом на 01.12.2024 розмір процентів складав: 6 місяців х 4% = 24% або 984 дол. США (4100 дол. США х 24%/100), тому розмір заборгованості складає 5084 дол. США. З огляду на викладене, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу за розпискою від 28.02.2024 у розмірі 1 170000 грн, а також за розпискою від 01.06.2024 у розмірі 5084 доларів США та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 15140грн.
Ухвалою судді від 20.12.2024 відкрито загальне позовне провадження у справі(а.с.20).
Ухвалою суду від 05.02.2025 заяву ОСОБА_3 про застосування заходів забезпечення позову задоволено, шляхом встановлення заборони вчиняти будь-які дії щодо відчуження об`єктів нерухомого майна, які зареєстровані на праві приватної власності за ОСОБА_5 , а саме: квартири АДРЕСА_3 ; житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_4 ; земельної ділянки, кадастровий номер 1223783400:04:002:0033, площею 0,25 га та земельної ділянки, кадастровий номер 1221411000:01:048:0004, площею 2,37 га.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 04.11.2025 ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05.02.2025 в частині заборони вчиняти будь-які дії щодо відчуження об`єктів нерухомого майна: житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_4 ; земельної ділянки, кадастровий номер 1223783400:04:002:0033, площею 0,25 га та земельної ділянки, кадастровий номер 1221411000:01:048:0004, площею 2,37 га -скасовано. В іншій частині ухвалу суду залишено без змін.
Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 18.07.2025 залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 (а.с.68-69).
Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 07.10.2025 за клопотанням відповідача по справі було призначено судову почеркознавчу експертизу та провадження по справі зупинено(а.с.137).
Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 20.11.2025 провадження у цивільній справі поновлено за клопотанням експерта про надання додаткових матеріалів для проведення експертизи. Але відповідачем суду не були надані вільні та порівняльні зразки підпису, тому експертизу не проведено. (а.с.141-145). 
Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 18.03.2026 у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про зупинення провадження у справі було відмовлено(а.с.7-8т.2). 
Ухвалою суду від 09.02.2026 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду(а.с.198-1990). 
Представник відповідача ОСОБА_6 надав суду відзив на позовну заяву, в обґрунтуваннях яких вказав, що на виконання умов позики укладеного між сторонами 28.02.2024 у вигляді розписки відповідачем було здійснено платежі на загальну суму 235 840,00 грн., що свідчить про часткове виконання останнім своїх зобов`язань за договором від 28.02.2024. З приводу нарахування позивачем процентів, відповідач звертає увагу суду, щовідповідно до розписки від 28.02.2024 останній не брав на себе зобов`язання щодо сплати процентів, а тому заявлену вимогу вважає безпідставною. Крім того вказав, що позивачем не надано суду доказів отримання відповідачем коштів у розмірі 4100 доларів США на підставі договору позики від 01.06.2024. У зв`язку з чим, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
Третя особа ОСОБА_2 30.07.2025 надала суду пояснення в яких вказала, що вона як дружина відповідача ОСОБА_4 не надавала своєї згода на укладання з ОСОБА_3 договорів позики від 28.02.2024 на суму 1170000 гривень, що еквівалентно 31200 дол. США під проценти 4% щомісячно з повернення усієї суми боргу та процентів до 01.07.2024 та та від 01.06.2024 на суму 4100 дол.США під проценти 4% щомісячно з повернення усієї с уми боргу та процентів01.12.2024, тому вважає, що вказані обставини є підставою для визнання вказаних договорів недійсними. На підставі чого, просила суд відмовити у задоволенні вказаних вимог. 
Позивач та його представник адвокат Бардаченко В.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надали пояснення аналогічно викладених в позовній заяві, в частині вимог про стягнення з відповідача відсотків та пені за договором позики від 28.02.2024, оформленого між сторонами у вигляді боргової розписки від 28.02.2024 у розмірі 336 017,88 грн. позивач відмовився про що надав відповідну заяву, оскільки ОСОБА_4 добровільно було сплачено кошти у розмірі 235 840,00 грн,які він вважав процентами та пенею у розмірі 235840,00грн. за прострочення ним повернення боргу за договором позики від 28.02.2024, за яким вони усно домовилися про сплату щомісячно 4% процентів та пені (а.с. 227). 
Відповідач ОСОБА_7 в судовому засіданні 18.03.2026 не оспорював факту отримання у борг від позивача коштів за розпискою від 28.02.2024 у розмірі 1170000 гривень, але зазначив, що частину коштів він повернув ОСОБА_3 , що підтверджується виписками з банку. Щодо стягнення з нього грошових коштів на підставі договору позики від 01.06.2024 у розмірі 5084 дол. США заперечував в повному обсязі, оскільки розписку не підписував та вказані кошти не отримував. 
Третя особа ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав зазначених у її письмових поясненнях. Повідомила, що не зверталася до суду з позовом про визнання договорів позики недійсними. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних обставин.
Судом встановлено, що 28.02.2024 ОСОБА_4 отримав позику від ОСОБА_3 у сумі 1 170 000,00 грн., що еквівалентно 31 200 доларів США, строком на 4 місяці для організації робіт з висадження розсади салатів. Крім того, ОСОБА_4 зобов`язувався повернути зазначену суму в повному об`ємі у валюті до 01.07.2024 включно, з можливість дострокового погашення, а також продовження позики за взаємною домовленістю сторін(а.с.3), судом було досліджено і оригінал розписки. 
Крім того, 01.06.2024 відповідач повторно отримав позику від ОСОБА_3 у сумі 4100 доларів США, зі сплатою 4% в місяць за кожний місяць боргу, а саме 164 доларів США, про що відповідач власноручно написав розписку та гарантував повернення коштів у термін до 01.12.2024(а.с.2). 
У відповідності до ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів.
Згідно з ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей.
За правилами ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У Постанові Верховного Суду від 08 липня 2019 року у справі № 524/4946/16-ц зроблено наступний правовий висновок щодо розписки як договору позики: договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.
Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів.
У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 у справі № 6-1967цс15 та постанові Верховного Суду від 08 липня 2019 року у справі провадження № 61-20376св18.
Із наданих документів вбачається, що 28.02.2024 ОСОБА_4  отримав у борг від ОСОБА_3 суму грошових коштів у розмірі 1 170 000,00 грн., що еквівалентно 31200 доларів США, строком на 4 місяці та зобов`язався повертати кошти в строк до 01.07.2024, з можливістю дострокового погашення.
Також, судом встановлено та визнавалось сторонами у судовому засіданні, що в рахунок погашення заборгованості за розпискою від 28.02.2024, ОСОБА_4 сплатив ОСОБА_3 суму коштів у розмірі 235 840,00 грн., що також підтверджується довідкою/ випискою з АТ КБ «Приватбанк» від 09.01.2025 про перерахування ОСОБА_4 грошових коштів ОСОБА_3 за період: 05.06.2024 у розмірі 24 640,00 грн.; 20.06.2024 - 10 000,00 грн.; 21.06.2024 - 5 000,00 грн.; 15.07.2024 - 8 000,00 грн.,17.07.2024 - 7 000,00 грн.; 24.07.2024 - 7 000,00 грн.; 26.07.2024 - 3 000,00 грн.; 02.08.2024 - 7 000,00 грн.; 06.08.2024 - 5 000,00 грн.; 09.09.2024 - 16 000,00 грн.; 30.09.2024 - 8 000,00 грн.; 14.10.2024 - 10 000,00 грн.; 16.10.2024 - 10 000,00 грн.; 25.10.2024 - 8 300,00 грн.; 30.10.2024 - 10 000,00 грн.; 11.11.2024 - 60 000,00 грн.; 12.11.2024 - 27 000,00 грн.; 17.12.2024 -4 900,00 грн. та 19.12.2024 у розмірі 5000,00 грн. (а.с.43), а також заявою ОСОБА_3 від 03.03.2026, у якій останній визнає ту обставину, що ОСОБА_4 добровільно сплатив йому проценти та пеню у розмірі 235840,00 грн. за прострочення ним повернення боргу за договором позики від 28.02.2024 за яким вони усно домовились про сплату щомісячно 4% процентів та пені. (а.с.227). 
Таким чином, на момент звернення до суду з відповідним позовом заборгованість відповідача ОСОБА_4 з урахуванням сплачених коштів за розпискою від 28.02.2024 складає 934 160,00 грн (1170000,00 грн.(сума боргу) - 235 840,00 грн(сплачені кошти).
Отже, враховуючи вищевикладене, а також те, що боргова розписка від 28.02.2024 підтверджує факт укладення договору позики між сторонами та виникнення у відповідача обов`язку в поверненні даних коштів, тому з сукупності вказаних підстав, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики від 28.02.2024 саме у розмірі 934 160,00 грн.
Враховуючи, що умовами договору позики від 28.02.2024 не було зазначено щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами, але відповідно до вимог ст.625Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, за період з 01.03.2024 по 01.07.2024 відповідачем допущено прострочення виконання грошового зобов`язання в сумі 1170000,00 грн.
Розраховується за формулою:
[Проценти] = [Сума боргу] * [Процентна ставка (%)] / 100% ? [Кількість днів] / [Кількість днів у році]
Де:[Сума боргу] - сума простроченого боргу;
[Процентна ставка (%)] - проценти річних;
[Кількість днів] - кількість днів прострочення зобов`язання;
[Кількість днів у році] - кількість днів у календарному році.
За період період прострочення грошового зобов`язання: 01/03/2024 до 01/07/2024– 123 днів; 1 170 000,00 x 3 % x 123 : 366 : 100 = 11795,90 грн.
Таким чином вартість нарахованих процентів складає 11795,90 грн, яка також підлягає стягненню. А тому за договором позики від 28.02.2024 з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню сума боргу у розмірі 945956(934 160,00 +11795,90)грн.

Щодо боргової розписки від 01.06.2024 суд зазначає наступне. 
Судом встановлено, що ОСОБА_4 отримав у борг від ОСОБА_3 суму грошових коштів у розмірі 4100 доларів США та зобов`язався повернути кошти в строк до 01.12.2024, що підтверджується укладеною між сторонами розпискою від 01.06.2024(а.с.2), оригінал якої оглянуто в судовому засіданні. 
Відповідачем ОСОБА_4 у зв`язку з невизнанням суми боргу за розпискою від 01.06.2024 було заявлено клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, мотивуючи тим, що він не погоджується із позовними вимогами та вважає, що договір позики від 01.06.2024 , який оформлений у вигляді розписки ним не укладався. 
Ухвалою суду від 07.10.2025 за клопотанням представника відповідача адвоката Кравцова В.В. призначено судову почеркознавчу експертизу та провадження у справі зупинено. 
Ухвалою суду від 20.11.2025 провадження у справі поновлено для розгляду клопотання експерта про надання додаткових матеріалів та зразків підпису. Станом на 03.12.2025 та 19.12.2025 відповідачем витребувані судом докази не надано, справа неодноразово відкладалася, саме за клопотанням відповідача ОСОБА_4 для надання часу підготувати витребувані експертом документи. 
30.12.2025 експертом суд повідомлено про неможливість проведення експертизи, оскільки не надано додаткових порівняльних матеріалів. 
Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_4 не було надано суду витребувані експертом додаткові матеріали для проведення експертизи, які в подальшому і не були надані відповідачем і суду, у проведенні експертизи було відмовлено.
Якщо проведення експертизи стало неможливим через поведінку відповідача (наприклад, ухилення від надання документів, незабезпечення доступу експерта до об`єкта дослідження), суд має право застосувати суворі процесуальні наслідки.
Стаття 109 ЦПК України передбачає, що якщо учасник справи ухиляється від подання матеріалів експертам або іншої необхідної участі, що унеможливлює проведення експертизи, суд може визнати факт, для з`ясування якого призначалася експертиза, або відмовити у його визнанні. 
Основні правові позиції та наслідки для відповідача: визнання факту встановленим (84ч. 1 ст. 109 ЦПК України, ): у разі ухилення відповідача від участі в експертизі (зокрема, неявка, непред`явлення об`єкта), суд має право визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, встановленим. Це означає, що суд може прийняти позицію позивача як доведену без висновку експерта.
Згідно усталеної практики Верховного Суду проведення почеркознавчих досліджень можливе лише за наявності оригіналу документу (постанови від від 31.05.2023 у справі №175/3353/19, від 13.09.2023 у справі № 385/1243/21 та інші).
Оскільки відповідачем так і не було надано вільних зразків підпису та почерку , а також додаткові порівняльні зразки/мвтеріали з неповажних причин, а проведення почеркознавчої експертизи без витребуваних додаткових порівняльних матеріалів не є можливим, то з огляду на зміст ч. 10 ст. 84 ЦПК України, на переконання позивача, були наявні підстави для визнання судом обставини укладання (підписання) відповідачем спірного договору позики від 01.06.2024.
При цьому суд звертає увагу на усталену практику Верховного Суду щодо застосування положень ч. 10 ст. 84 ЦПК України, викладену у Постановах від 04.10.2023 у справі № 567/1471/21, від 04.10.2023 у справі № 567/635/22, від 18.10.2023 у справі № 567/829/22, від 30.10.2023 у справі № 515/1113/22, від 30.11.2023 у справі № 558/140/22, від 30.11.2023 року у справі №558/140/22 та інших. Верховний Суд у даних постановах дійшов висновку, що оскільки на виконання ухвали суду про витребування доказів, відповідач не надав необхідних документів, не зазначив поважних причин неможливості їх надання, суд вважав його дії умисним ухиленням від подання доказів, витребуваних судом і необхідних для призначення та проведення судової почеркознавчої експертизи, та застосував передбачені ч. 10. ст. 84 ЦПК України наслідки такого ухилення. 
Доказів на підтвердження повернення відповідачем боргу за вищевказаною розпискою суду не надано та судом не встановлено. Наявність оригіналу боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргові зобов`язання не виконані. Такий спосіб поведінки свідчить про ухилення відповідача від добросовісної комунікації та виконання зобов`язання. 
Згідно із умовами, визначеними розпискою від 01.06.2024, відповідач зобов`язався повернути, крім суми позики, відсотки за користування коштами у розмірі 4% від суми боргу за один місяць у розмірі 164 доларів США, які він зобов`язався виплатити при поверненні коштів. Відповідно до умов, зазначених у розписці, договір було укладено на строк до 01.12.2024.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості нарахування відсотків за розпискою здійснювалося у період з 01.06.2024 по 01.12.2024, тобто 6 місяців.
Перевіривши розрахунок 4% за кожен місяць користування коштами, наданий позивачем, судом встановлено вірність здійсненого нарахування. Вказаний розрахунок суд покладає в обґрунтування рішення, оскільки він здійснений арифметично вірно і не спростований відповідачем.
Отже, вимога в частині стягнення з відповідача 4% за борговою розпискою від 01.06.2024 у розмірі 984 доларів США(6 місяців х 4% - 24%; 4100 дол. США х 24%/100), підлягає задоволенню.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості задоговорами позики згідно з розписками від 28.02.2024 у розмірі 945 956,00 грн., з яких сума основного боргу 934 160,00 грн., сума 3 % відсотків 11795,90 грн. та за договором позики згідно розписки від 01.06.2024 у розмірі 5084 доларів США, з яких сума основного боргу 4100 доларів США, сума відсотків 984 доларів США.
Згідно ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Оскільки, при зверненні до суду ОСОБА_3 було сплачено судовий збір у розмірі 15140,00 грн., що підтверджується квитанцією від 12.12.2024, враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, суд з врахуванням положень статті 141 ЦПК України стягує з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача судовий збір у розмірі 10 503,00 грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 509, 525,526, 527, 530,533,610, 6 11, 1046,1048, 1049 ЦК України,ст.ст.12,13,81,89,141,258,259,263-265,268,280-282,352,354,355ЦПК України,суд,-
УХВАЛИВ : 
Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_2 про стягнення боргу– задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 заборгованості за договором позикивід 28.02.2024 у розмірі 945 956 (дев`ятсот сорок п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят шість) гривень 00 копійок 
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , заборгованості за договором позики від 01.06.2025 у розмірі 5084 (п`ять тисяч вісімдесят чотири) доларів США, з яких сума основного боргу 4100 доларів США, сума відсотків 984 доларів США.
Стягнути з ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 суму сплаченого судового збору у розмірі 10 503,00 грн
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:
Позивач – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , (адреса проживання проживання: АДРЕСА_1 );
Представник позивача – Бардаченко Володимир Володимирович (адреса місця знаходження: АДРЕСА_5 );
Відповідач – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , (адреса місця проживання: АДРЕСА_2 );
Третя особа -  ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , (адреса місця знаходження: АДРЕСА_2 ).

Суддя: С.В.Чудопалова