Дата документу 01.05.2026
Справа № 334/2349/26
Провадження № 2/334/2368/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

01 травня 2026 року Дніпровський районний суд міста Запоріжжя 
у складі: головуючого судді Ісакова Д.О.,
за участі секретаря судового засідання Прийменко А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

16 березня 2026 року до Дніпровського районного суду міста Запоріжжя через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 78081,68 гривень.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.10.2012 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №10009522122, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит, у розмірі визначеному кредитним договором на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до мов, зазначених у кредитному договорі, додатках до нього та Правилах надання і повернення кредиту що розміщені на офіційному веб-сайті кредитодавця.
15.03.2024 року між АТ «ОТП Банк» та позивачем укладено договір факторингу №15/03/24, відповідно до якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №10009522122від 26.10.2012 року .
Згідно договору факторингу сума боргу перед новим кредитором є обґрунтованою та документально підтвердженою, становить - 78081,68 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 50657,80 гривень; заборгованість за відсотками - 27423,88 гривень.
Просить стягнути з відповідачки на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором у розмірі 54829,71 гривень та судові витрати.
17.03.2026 року ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні з викликом сторін.
Представник позивача в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України в порядку ст. 128 ч. 11 ЦПК України, у наданий судом строк своїм правом подання до суду заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву не скористалась, відзив на позов не подала, будь-яких клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 8 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.
Суд вважає можливим, за згодою позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 280 ЦПК України, за відсутності відповідача.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків.
Згідно з частиною 1 статті 2 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ.
Згідно зі статтею 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно положень статей 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статтей 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.
Судом встановлено, що 13.01.2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №10009523212.
Відповідно до п 1.1 договору, Банк надає позичальнику споживчий кредит, а позичальник отримує його на наступних умовах: сума кредиту на придбання товару у продавця на загальну суму 1180,00 гривень, зі сплатою відсотків 0,01 річних на строк 6 місяців.
Відповідно до п. 2.1 договору, банк та позичальник підтверджують факт укладення м між ними договору про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток на підставі Правил користування кредитною карткою MasterCard, що розміщені на інтернет сайті банку.
Згідно п. 2.2.2 договору, в порядку передбаченому угодою надає позичальнику кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії до карткового рахунку у розмірі передбаченому угодою, а позичальник приймає кредит та зобов`язується повернути суму отриманого кредиту на умовах, в строки та в порядку, що передбачені угодою.
Розмір кредитного ліміту складає 1000,00 гривень. В будь-який час строку дії цього договору банк має право змінити розмір кредитного ліміту без зазначення причин такої зміни (п. 2.4 договору).
Строк дії кредитної лінії становить 3 роки з моменту підписання банком та позичальником цього договору.
З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, випливає, що відповідачка протягом періоду з 26.10.2012 по 15.03.2024 користувалась кредитним лімітом, після чого припинила сплачувати кредит та відсотки, внаслідок чого станом на 04.03.2024 утворилась заборгованість у розмірі 78081,68 гривень.
Аналогічна інформація випливає з виписки по рахунку відповідачки.
Положеннями ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Положеннями ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ч. 1ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст.612 ЦК України).
15.03.2024 між АТ «ОТП БАНК» та позивачем укладено Договір факторингу №15/03/24, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до ОСОБА_1 .
Згідно з п. 1.1 договору факторингу, клієнт (первісний кредитор) передає, а фактор (новий кредитор) приймає право грошової вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості.
Відповідно до акту приймання-передачі реєстру боржників №1 по договору факторингу № 15/03/24 від 15.03.2024, АТ «ОТП БАНК» відступило на користь ТОВ «Діджи ФІнанс» право вимоги до відповідачки за кредитним договором №10009523212 від 13.01.23012 на загальну суму 78081,68 гривень.
Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №15/03/24 від 15.03.2024 позивач набув право грошової вимоги до відповідачки в розмірі заборгованості 78081,68 гривень, яка складається з: заборгованість за тілом кредиту - 50657,80 гривень; заборгованість за відсотками - 27423,88 гривень.
На підтвердження виконання умов договору факторингу позивачем надано копії актів приймання передачі реєстрів боржників від 15.03.2024.
Статтею 512 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) визначені підстави заміни кредитора у зобов`язанні. За однією із таких підстав кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передавання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі й на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом. 
Крім того, ст. 516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено відповідним договором або законом.
Процесуальне законодавство не містить жодних обмежень щодо можливості заміни кредитора у зобов`язанні, оскільки відповідно до вимог ст. ст. 512-514 ЦК України новий кредитор набуває права первісного кредитора у зобов`язанні, у тому числі і право вимоги за кредитним договором.
За приписами ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Враховуючи надані позивачем докази переходу прав вимоги за кредитним договором від 26.10.2012, суд дійшов висновку, що позивач набув права вимоги до відповідачки в обсязі, визначеному вказаним договором.
Таким чином, позовні вимоги про стягнення заборгованості розміром 86 203,45 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 7000,00 гривень, суд виходить з такого.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу в матеріалах справи наявні такі докази:
копія договору №42649746 про надання правової допомоги від 01.07.2025, укладеного між ТОВ «Дджи Фінанс» в особі директора Романенка М. Е. та ФОП ОСОБА_2 ;
копія додаткової угоди №1000952212 від 28.11.2025 до договору № 42649746 про надання правової допомоги від 01.07.2025;
копія детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б.М. за вищезазначеним договором, на суму 7000,00 гривень;
копія акту надання послуг №1000952212 на підтвердження факту надання правової допомоги від 27.11.2025, а саме: правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «Діджи Фінанс», тривалістю 1 година на суму 2000,00 гривень; складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, тривалістю 2 години на суму 4000,00 гривень; формування додатків до позовної заяви (письмові заяви), тривалістю 0,5 годин на суму 500,00 гривень; подання позовної заяви та копії позовної заяви з додатками, до суду шляхом надсилання позовної заяви поштовим відправленням, тривалістю 0,5 годин на суму 500,00 гривень;
копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №5618/10 від 17.03.2016 на ім`я Білецького Б.М. 
Відповідно до ч.6 ст.137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідачкою клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу не подавалось.
Вивчивши надані ТОВ «Діджи Фінанс» докази понесених витрат на правничу допомогу, суд доходить висновку, що вони у повній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи, а тому з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу розміром 7000,00 гривень.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені, у розмірі 2662,40 гривень
Керуючись статтями: 4, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 141, 258-259, 263-265, 280-283 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором №10009522122 від 26.10.2012 року у розмірі 78081 гривень 68 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» витрати на правничу допомогу - 7000,00 гривень та витрати по сплаті судового збору - 2662,40 гривень, 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України.

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», ЄДРПОУ 42649746, адреса: 07406, Київська область, м. Бровари, вулиця Симона Петлюри, буд. 21/1.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Ісаков Д.О.