Справа № 752/6291/26 
Провадження №: 3/752/2661/26 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2026 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Бондаренко Г.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в м. Києві ДПП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код відсутній, громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, 
встановив: 
ОСОБА_1 28.02.2026 року о 03 год. 20 хв. в м. Києві по вул. Антоновича, 114 керував транспортним засобом «BMW» в стані алкогольного сп?яніння. Огляд проводився у встановленому законом порядку за допомогою приладу DRAGER Alcotest-6820, результат 1.29%, чим порушив вимоги п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Захисник Коваленко Т.В. в судовому засіданні просила закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Свою позицію обґрунтувала тим, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, оскільки не відеозаписі таких даних не зафіксовано, крім того, відсутні будь-які докази такого керування. Також вказала, що працівники поліції не мали підстав зупиняти ОСОБА_1 та не вказали на виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння, на підставі яких йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд у лікаря-нарколога, в чеку приладу "Драгер" не вказано ПІБ ОСОБА_1 та відеозапис не є безперервним, а отже працівники поліції склали протокол з порушеннями, а тому, на думку захисника, є всі підстави для закриття провадженя у справі. Також заявила клопотання про допит свідка поліцейського. 
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.
Згідно п. 2.9 (а) ПДР, водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У відповідності до рішення від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведеності «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Судом було відмовлено в задоволенні клопотання сторони захисту щодо виклику в судове засідання свідка працівника поліції, який складав матеріали, оскільки на відео в повній мірі зафіксовані факти, в тому числі дії поліції, які мають значення для розгляду справи за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому допит свідка є недоцільним та безпідставним.
Дослідивши матеріали справи, вважаю, що  ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки його вина у вчиненні даного правопорушення підтверджується зібраними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №602576, результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «DRAGER Alcotest-6820», відповідно до якого під час проведення огляду ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння - 1,29 проміле, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції. 
Твердження захисника про те, що в справі відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що працівники поліції не повідомили ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння на підставі яких йому було запропоновано пройти огляд, під час складання протоколу не повідомили про процедуру проходження огляду у лікаря-нарколога, повністю спростовується переглянутим відеозаписом, з якого вбачається, що працівники поліції зупинили ОСОБА_1 , виявили у останнього ознаки алкогольного сп`яніння та повідомили про такі ознаки, після чого запропонували ОСОБА_1 пройти огляд за допомогою приладу "Драгер" на що останній погодився. З даних відео вбачається, що працівники поліції також запропонували ОСОБА_1 пройти огляд у лікаря-нарколога в разі незгоди з даними приладу "Драгер", проте ОСОБА_1 після проходження огляду за допомогою приладу "Драгер" не заперечував ані факт керування транспортним засобом, ані вживання алкоголю в той день та не оспорював показники приладу "Драгер". 
Вказівка захисника про те, що працівники поліції безпідставно зупинили ОСОБА_1 не впливає на доведеність вини останнього, оскільки під час дії воєнного стану працівники поліції мають право на зупинку транспортних засобів з метою профілактичних оглядів не тільки тих водіїв, які порушують правила дорожнього руху, а й інших транспортних засобів з метою виявлення колоборантів та забезпечення безпеки всіх громадян, особливо під час комендантської години. 
Доводи захисника про те, що відеозапис не є безперевним є слушною, проте відеозапис, на якому зафіксовані обставини, викладені у протоколі, є безперервним і достатнім для прийняття рішення у даній справі.
Твердження захисника про те, що у чеку приладу «Драгер» не зазначено ПІБ ОСОБА_1 , не спростовує факту керування останнім транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та не впливає на допустимість і належність результатів огляду, враховуючи і те, що з наявного у матеріалах справи відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 погодився з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного за допомогою приладу «Драгер», та власноруч поставив підпис на підтвердження своєї згоди з такими результатами.
Крім того, слід вказати, що ОСОБА_1 після складення протоколу мав змогу самостійно звернутися до медичного закладу та здати необхідне біологічне середовище з метою спростування стану алкогольного сп"яніння, проте ОСОБА_1 вказаним правом не скористався.
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, вважаю за необхідне накласти на  ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення.
Отже, судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 665,60 грн., підлягає стягненню із ОСОБА_1 .
Керуючись ст. ст. 283-284 КУпАП, суддя
постановив:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя Г.В. Бондаренко