ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/1061/25	

Господарський суд Одеської області у складі судді Мусієнко О.О. 
за участі секретаря судового засідання Дробиш К.А.,
дослідивши матеріали справи 
за позовом: Приватного акціонерного товариства “Національна енергетична компанія “УКРЕНЕРГО” (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 25) 
до відповідача: Приватного акціонерного товариства “Новокаховський завод силікатної цегли” (74900, Херсонська область, м. Нова Каховка, вул. Індустріальна, буд. 13)
про стягнення 46 027, 59 грн
у відкритому судовому засіданні за участі   
представників сторін: 
від позивача: Шорстов О.Ю. (брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду); 
від відповідача: не з`явився. 

Судове засідання 10.06.2026 проведено в порядку ст. 197 ГПК України в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. 

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

20.03.2025 Приватне акціонерне товариство “Національна енергетична компанія “УКРЕНЕРГО” (далі – НЕК “УКРЕНЕРГО”, позивач) звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом, сформованим в системі “Електронний суд” (вх. № 1088/25 від 20.03.2025) про стягнення з Приватного акціонерного товариства “Новокаховський завод силікатної цегли” (далі – ПРАТ “НК ЗСЦ”) 33 686, 63 грн заборгованості за договором споживача про надання послуг з передачі електричної енергії, 2 687, 09 грн – 3 % річних, 9 653, 87 грн – інфляційних втрат та суми судових витрат.

2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.03.2025 (суддя – Степанова Л.В.) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №916/1061/25; ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.05.2025 клопотання ПРАТ “НК ЗСЦ” за вх. №16005/25 від 20.05.2025 задоволено; зупинено провадження у справі № 916/1061/25 за позовом НЕК “УКРЕНЕРГО” до відповідача ПРАТ “НК ЗСЦ” про стягнення 46 027, 59 грн до закінчення перегляду справи № 908/1162/23 Об`єднаною Палатою Верховного Суду.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 28.10.2025 поновлено провадження у справі № 916/1061/25; прийнято справу № 916/1061/25 до свого провадження; повторно розпочато розгляд справи по суті.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.11.2025 клопотання НЕК “УКРЕНЕРГО”, сформоване в системі “Електронний суд” 13.11.2025 (вх. № 36222/25 від 13.11.2025) про зупинення провадження у справі – задоволено; провадження у справі № 916/1061/25 за позовом НЕК “УКРЕНЕРГО” до відповідача ПРАТ “НК ЗСЦ” про стягнення 46 027, 59 грн зупинено до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 280/5808/23.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.03.2026 поновлено провадження у справі № 916/1061/25. 
Протокольною ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.04.2026 відкладався розгляд справи. 
У судових засіданнях 27.04.2026, 18.05.2026 протокольно оголошувались перерви. 
Позивач звернувся із клопотанням, сформованим в системі «Електронний суд» 12.05.2026 (вх. № 16446/26 від 12.05.2026), в якому просив зупинити провадження у справі №916/1061/25 до завершення Верховним Судом касаційного розгляду справи № 916/1218/23.
Протокольною ухвалою суду від 18.05.2026 відмовлено у задоволенні клопотання позивача, сформованого в системі «Електронний суд» (вх. № 16446/26 від 12.05.2026), враховуючи, що норма п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України передбачає право, а не обов`язок суду зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку і сама лише передача справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду не свідчить про початок такого перегляду, оскільки питання щодо прийняття справи до розгляду належить до повноважень Великої Палати Верховного Суду та вирішується нею шляхом постановлення відповідної ухвали, у зв`язку з чим відсутність відомостей про постановлення Великою Палатою Верховного Суду ухвали про прийняття справи №916/1218/23 до розгляду зумовлює відсутність підстав для зупинення провадження у даній справі.
У судовому засіданні 03.06.2026 суд перейшов до стадії ухвалення рішення та відклав його проголошення на 10.06.2026 о 09:30. 
10.06.2026 судом оголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення. 

3. Позиція учасників справи.

Доводи позивача – НЕК “УКРЕНЕРГО”. 
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором споживача про надання послуг з передачі електричної енергії щодо оплати наданих позивачем послуг з передачі електричної енергії протягом лютого 2022 року – липень 2022 року. 
За прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання за договором споживача про надання послуг з передачі електричної енергії, позивачем нараховано відповідачу 3 % річних в розмірі 2 687, 09 грн та інфляційні втрати в розмірі 9 653,87 грн.
Правову позицію обґрунтовує приписами ст. ст. 16, 525, 526, 610, 625, 629 ЦК України, ст. 20, ч. 7 ст. 193 ГК України. 
У відповіді на відзив, сформованій в системі «Електронний суд» 16.04.2026 (вх. № 12339/25 від 16.04.2025), позивач вказує, що твердження відповідача, що матеріали справи не містять доказів підписання та направлення йому, чи отримання ним актів надання послуг, актів-коригування, рахунків за послуги у спірний період є безпідставними, оскільки спростовується наданими позивачем актами наданих послуг, які були підписані ним електронно цифровим підписом та направлені відповідачу через сервіс електронного документообігу АСКОД. Доказів того, що відповідач після отримання актів наданих послуг звертався до позивача із запереченнями щодо обсягів споживання у спірний період суду не надано.
Зазначає, що обсяги фактичного споживання ПрАТ “Новокаховський завод силікатної цегли” за період лютий – червень 2022 року розраховані згідно Паспорта точки передачі споживача на підставі даних АСКОЕ НЕК «Укренерго», за липень 2022 року, відповідно до постанови НКРЕКП № 555 від 31.05.2022, було сформовано оціночні дані комерційного обліку з використанням результатів вимірювання за попередню декаду. Дані комерційного обліку електричної енергії сертифіковані АКО та прийняті до розрахунку Адміністратором розрахунку. Стосовно несинхронної роботи ПС 330 кВ «Каховська»: до 04.09.2022 року включно ПС мала електричні зв`язки з ОЕС України, отже була синхронізована з мережею.
У додаткових поясненнях у справі, сформованих в системі «Електронний суд» 13.04.2026 (вх. № 12580/26 від 13.04.2026), зазначено, що згідно акту приймання-передачі Послуги від 28.02.2022 фактичний обсяг, наданої послуги споживачу - ТОВ “Новокаховський завод силікатної цегли” у лютому 2022 складав 62,165 МВт*год. За ставкою тарифу 345,64 грн загальна вартість послуги без ПДВ складала 21486,71 грн., з ПДВ – 25784,05 грн. Разом з тим, після отримання засобами електронної пошти від АТ «Херсонобленерго» фактичних даних споживання субабонентів, які мають договори на розподіл електричної енергії з ОСР та підключених до мереж Споживача, обсяги фактичного споживання споживачем за лютий 2022 були скориговані в бік зменшення та складали 44,987 МВт*год. загальна вартість послуги без ПДВ складала 15 549, 31 грн, з ПДВ – 18 659, 17грн.

Доводи відповідача – ПРАТ “НК ЗСЦ”. 
У відзиві, сформованому в системі «Електронний суд» 08.04.2025 (вх. № 11358/25 від 08.04.2025), відповідач просив відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі.
Вказує, що адреса його місцезнаходження, а так само місце надання та отримання послуг за договором споживача про надання послуг з передачі електричної енергії, є м. Нова Каховка, що є частиною Новокаховської міської територіальної громади, є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України з 24.02.2022 відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309.
ПРАТ “НК ЗСЦ” припинило здійснення господарської діяльності з початком повномасштабного вторгнення рф в Україну, а саме – з початку березня 2022 року, про що належним чином повідомило позивача ще у травні 2022 року шляхом надіслання листа електронною поштою. У відповідь на звернення будь-яких дій з боку представників позивача задля припинення несанкціонованого споживання електроенергії здійснено не було. Про вказані обставини відповідач поінформував також безпосереднього постачальника електроенергії, ТОВ «Херсонська обласна енергопостачальна компанія», ще у квітні 2022 року. Пропозиції відповідача про термінове погодження проведення відповідної процедури підтвердження факту безоблікового споживання електроенергії по фідеру 629 силами ПРАТ “НК ЗСЦ” за участю представниками ПрАТ «НКЗСЦ» та представників щонайменше двох субабонентів, по одному представнику від кожного, створивши таким чином комісію у складі трьох членів та пропозиції, викладені у листі, також були залишені поза увагою представниками постачальника, ТОВ «Херсонська енергопостачальна компанія». 
Зазначає, що відповідач не був та не є безпосереднім споживачем послуг, наданих позивачем відповідно до договору споживача про надання послуг з передачі електричної енергії за період лютий – липень 2022 року. Особа, яка була безпосереднім споживачем послуг з передачі електричної енергії, відповідачу достовірно невідома. 
Відповідач заперечує факт надання позивачем послуг саме йому та прийняття позивача в якості належного кредитора відповідно до приписів Цивільного кодексу України. Вважає, що вимоги позивача про стягнення 3 % річних у сумі 2 687, 09 грн, інфляційних втрат у сумі 9653, 87 грн не можуть бути задоволені з підстав їх безпідставності, за фактом неотримання відповідачем послуг за договором споживача про надання послуг з передачі електричної енергії.
Додані Позивачем до матеріалів справи акти приймання-передачі послуги, акт-коригування та рахунки за послугу з передачі електричної енергії у форматі WORD, не містять ні підпису позивача, ні підпису відповідача, в тому числі накладених в електронному вигляді відповідно до вимог ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» та ЗУ «Про електронні довірчі послуги». Зазначене вище свідчить про відсутність належного документального підтвердження вимог позивача (належно підписаних актів приймання передачі наданих послуг, на підписання яких позивач не надав згоду), а отже, свідчить про відсутність будь-якої заборгованості відповідача перед позивачем. Зауважує, що будь-яких інших належних та допустимих доказів передачі електричної енергії відповідачу, позивачем не надано. 
Вказує, що дані комерційного обліку, які сформовані позивачем відносно відповідача, є такими, що не пройшли валідацію, та не можуть бути підставою для нарахування відповідачу будь-якої заборгованості. Обсяги переданої електричної енергії, вказані позивачем у позовній заяві і доданих до неї документах, на переконання Відповідача, є спірними та не відповідають фактичним обставинам справи. При виставленні рахунків використовувались несертифіковані дані, які не пройшли валідацію. Дані комерційного обліку, сформовані на окупованій території, є такими, що не можуть пройти валідацію, отже, не є сертифікованими, а тому, відповідно, не можуть бути використані для розрахунків між суб`єктами ринку. Застосування величин, що враховувались Позивачем при розрахунку, є такими, що не відповідають дійсності, є недостовірними (враховані обсяги електричної енергії на окупованих територіях, які були і є від`єднанні від єдиної енергетичної системи України).
Відповідач у запереченнях на відповідь на відзив на позовну заяву, сформованих в системі «Електронний суд» 01.05.2025 (вх. № 13939/25 від 01.05.2025), зазначив, що твердження позивача, що Відповідач не звертався до нього або до безпосередніх постачальників електроенергії із запереченнями щодо обсягів споживання у спірний період та не заявляв про необхідність відключення, є повністю необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, якими доведено факт неодноразового звернення до позивача із запереченнями щодо обсягів спожитої електроенергії та самого факту такого споживання. 
З невідомої причини позивач вважає, що відповідач мав самостійно відключити постачання електроенергії, якщо вона ним не споживається, незважаючи на реальну небезпеку для життя працівників відповідача. Такі доводи позивача відповідач вважає безпідставними, недобросовісними та такими, що не ґрунтуються ані на положеннях договору постачання електроенергії, ані на положеннях чинного законодавства у сфері функціонування ринку електричної енергії.
Відповідачем не визнаються вимоги позивача у повному обсязі, в тому числі з підстав недотримання імперативно сформованих заборонних приписів ч. 2 ст. 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», які прямо забороняють поставку товарів (електроенергії) та надання послуг (передачу електроенергії) на тимчасову окуповану території України, факт тимчасової окупації міста Нова Каховка не спростовується позивачем, є загальновідомою обставиною, а тому наявні підстави для відмови у задоволенні позовних вимог позивача.
В поясненнях, сформованих в системі «Електронний суд» 30.10.2025 (вх. № 34371/25 від 30.10.2025), зазначено, що з урахуванням висновків викладених в пунктах 7.3 - 7.26 Постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2025 у справі № 908/1162/23, відповідач вважає, що підставою для відмови у задоволенні позовної заяви у цій справі, враховуючи положення статті 13-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", є заборона передачі електроенергії відповідачу, оскільки факт тимчасової окупації міста Нова Каховка є загальновідомим фактом, що не потребує окремого доказування у даному судовому провадженні.
У додаткових поясненнях у справі, сформованих в системі «Електронний суд» 13.04.2026 (вх. № 12692/26 від 14.04.2026) вказано, що зважаючи на безпекову ситуації в регіоні, загальновідомий факт тимчасової окупації міста Нова Каховка, неможливо було забезпечити безпеку життя і здоров`я населення, та працівників банку зокрема, для надання банківських послуг усім споживачам послуг банку, та відповідачу зокрема. 
У додаткових поясненнях у справі, сформованих в системі «Електронний суд» 20.04.2026 (вх. № 13634/26 від 20.04.2026), відповідач зазначив аналогічні обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. 
У додаткових поясненнях у справі, сформованих в системі «Електронний суд» 04.05.2026 (вх. № 15397/26 від 04.05.2026), відповідач зазначив, що Південно-західний апеляційний господарський суд у постанові від 27.04.2026 у справі № 916/1170/25, яка набрала законної сили, що виникла у спорі між тими самими сторонами та за подібних обставин, погодився з місцевим господарським судом в частині відмови в позові про стягнення заборгованості за аналогічний період. 

4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Згідно відповіді з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних-підприємців та громадських формувань місцезнаходження відповідача ПРАТ “НК ЗСЦ” – 74900, Херсонська обл., м. Нова Каховка, вул. Індустріальна, буд. 13. 
Відповідачем була підписана заява-приєднання до умов договору споживача про надання послуг з передачі електричної енергії, розміщеного на сайті Оператора системи передачі – НЕК “УКРЕНЕРГО”, за технічними даними паспорту точки передачі електричної енергії за об`єктом споживача за адресою: 74900, м. Нова Каховка, вул. Індустріальна, буд. 13; ЕІС – код точки передачі: 62Z0498267467841.
Позивач у повідомленні за вих. № 01/45103 від 09.12.2020 проінформував відповідача про те, що ПРАТ “НК ЗСЦ” приєднано до умов договору споживача про надання послуг з передачі електричної енергії; особовий рахунок № 0051-02032/СРР, дата акцептування – 01.12.2020. 
У відповідності до п. 1.1. договору споживача про надання послуг з передачі електричної енергії (далі – договір) цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови передачі електричної енергії споживачам як послуги ОСП. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до умов цього договору згідно із заявою-приєднання, яка є додатком 1 до цього договору.
Згідно з п. 2.1. договору ОСП надає споживачу послуги з передачі електричної енергії, параметри якості яких відповідають показникам, визначеним Кодексом системи передачі, затвердженим постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 309, та Кодексу систем розподілу, затвердженого постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 310, за об`єктом, технічні параметри якого фіксуються в Паспорті точки передачі електричної енергії за об`єктом споживача, який є додатком 2 до цього договору, та в особовому рахунку споживача, облікових базах даних ОСП.
Пунктом 2.2. договору передбачено, що відомості про засіб (засоби) вимірювання обсягу електричної енергії, що використовується на об`єкті (об`єктах) споживача, зазначаються разом із енергетичними ідентифікаційними кодами (ЕІС кодами) в додатку 3 до цього договору.
Споживач оплачує послуги згідно з умовами глави 5 цього договору та інші послуги ОСП згідно з додатком 4 «Порядок розрахунків» (п. 2.3. договору). 
За положеннями п. 5.1. договору ціною цього договору є вартість послуг з передачі електричної енергії на об`єкт (об`єкти) споживача зазначені в Паспорті точки (точок) розподілу за об`єктом споживача. 
Оплата послуг з передачі електричної енергії за цим Договором здійснюється на поточний рахунок оператора (п. 5.2. договору). 
Інформація про тариф на послуги публікується на офіційному вебсайті ОСП в мережі Інтернет. Терміни оплати послуги зазначаються в додатку 4 "Порядок розрахунків" (п. 5.3. договору).
У відповідності до п. 5.4. договору споживач оплачує послугу з передачі Оператору системи якщо згідно з умовами договору про постачання електричної енергії споживачу споживач забезпечує оплату послуг або купує електричну енергію для власного споживання за двостороннім договором та на організованих сегментах ринку. Електропостачальник оплачує послугу ОСП якщо згідно з умовами договору про постачання електричної енергії споживачу оплату послуг забезпечує електропостачальник.
Згідно з п. п. 9.1., 9.2. договору сторони не несуть відповідальності за повне або часткове невиконання своїх зобов`язань за цим договором, якщо воно є результатом дії обставин непереборної сили, що перешкоджає виконанню договірних зобов`язань у цілому або частково. Наявність обставин непереборної сили підтверджується відповідною довідкою, виданою Торгово-промисловою палатою України. Строк виконання зобов`язань за цим договором у такому разі відкладається на строк дії обставин непереборної сили. Сторона, для якої виконання зобов`язань стало неможливим унаслідок дії обставин непереборної сили, має не пізніше ніж через п`ять календарних днів письмового повідомити іншу сторону про початок, тривалість та вірогідну дати припинення дії обставин непереборної сили. 
Пунктом 11.1. договору передбачено, що цей договір набирає чинності з дня приєднання споживача до умов цього договору і діє до 31 грудня поточного року, якщо інший строк не зазначено в заяві-приєднання. Договір вважається продовженим на кожен наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. Договір може бути розірвано і в інший термін за ініціативою будь-якої із сторін у порядку, встановленому чинним законодавством України. 
Додатком 2 до договору є «Паспорт точки розподілу/передачі електричної енергії».
Додатком 3 до договору є «Відомості про розрахункові засоби обліку активної та реактивної електричної енергії (місце та дата встановлення, тип, покази, дані щодо повірки, відповідальний за збереження тощо)».
Додатком 4 до договору є «Порядок розрахунків», п. 1 якого передбачено, що розрахунковим періодом за цим договором є один календарний місяць. При проведенні розрахунків за фактично надані послуги термін «розрахунковий період» та/або «календарний місяць» є тотожними. 
У відповідності до п. 4 додатку 4 споживач зобов`язаний подавати OCП планові обсяги Послуг до 25 (двадцять п`ятого) числа місяця, що передує початку розрахункового періоду. В періоді купівлі електричної енергії для власного споживання на ринку за двостороннім договором чи на організованих сегментах ринку відповідно до п. 4 договору планові обсяги Послуги за цим договором не подаються. Форма подання повідомлення розміщена на офіційному веб-сайті OCП. Планові обсяги Послуг можуть подаватися на більший період з подальшим ix коригуванням у терміни, передбачені цим пунктом. OCП погоджує планові обсяги Послуг шляхом виставлення рахунків-фактур Споживачу. У разі зміни планових обсягів Послуг протягом розрахункового періоду, Споживач передає OCП письмове повідомлення про таку зміну обсягів Послуги не менш ніж за 5 (п`ять) робочих днів до моменту очікуваної зміни планових обсягів цієї Послуги та сплачує вартість Послуги відповідно до встановлених термінів розрахунків.
Згідно з п. 5 додатку 4 у разі самостійного забезпечення оплати Послуг Споживачем, згідно з обраною ним комерційною пропозицією, відповідно до умов договору про постачання електричної енергії споживачу, Споживач здійснює поетапну оплату планової вартості Послуг OCП наступним чином: 1-й платіж – до 17:00 другого робочого дня розрахункового місяця у розмірі не менше 1/5 від планової вартості Послуг, визначених згідно з пунктом 3 цього Додатну. Подальша оплата здійснюється шляхом сплати 1/5 від планової вартості Послуг, що визначається згідно з пунктом 3 цього Додатку, відповідно до такого алгоритму: 2-й платіж – до 10 числа розрахункового періоду; 3-й платіж – до 15 числа розрахункового періоду; 4-й платіж – до 20 числа розрахункового періоду; 5-й платіж – до 25 числа розрахункового періоду.
Споживач здійснює остаточний платіж/розрахунок з OCП за фактичний обсяг наданих Послуг до 15 (п`ятнадцятого) числа місяця, наступного за розрахунковим (включно) на підставі рахунків, Актів приймання-передачі Послуги, наданих OCП, або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою «Системи управління ринком» (далі – CYP), або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (далі – Сервіс) (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису особи, уповноваженої на підписання документів в електронному вигляді. Вартість наданої Послуги за розрахунковий період визначається до 10 (десятого) числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі даних, що надаються Адміністратором комерційного обліку (далі – АКО). 
Акти приймання передачі Послуги направляються Споживачу до 12 (дванадцятого) числа місяця, наступного за розрахунковим (включно). Акт приймання-передачі Послуги, підписаний Споживачем, повертається OCП протягом 3 (трьох) робочих днів з дати фактичного його отримання за допомогою Сервісу, а також може бути підтверджений рекомендованим листом, іншим реєстрованим поштовим відправленням a6o доставлений кур`єром під розписку за адресою, зазначеною в цьому Договорі. 
Коригування обсягів та вартості наданої Послуги відповідного розрахункового періоду здійснюється за уточненими даними комерційного обліку, що надаються АКО. Оплату вартості Послуги, після коригування обсягів, Споживач здійснює до 15 (п`ятнадцятого) числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано Акт коригування до Акта приймання- передачі Послуги (включно). Акти приймання-передачі Послуги та Акти коригування до Актів приймання-передачі Послуги у відповідному розрахунковому періоді OCП направляє Споживачу в електронній формі з використанням електронного підпису (із застосуванням Сервісу) a6o надає Споживачу два примірники в паперовому вигляді, підписані власноручним підписом зі своєї сторони (п. 7 додатку 4).
За умовами п. 15 додатку 4 рахунки, акти приймання-передачі Послуги, акти коригування до актів приймання-передачі Послуги, акти звірки розрахунків та повідомлення вважаються отриманими стороною, зокрема електронний документ, який направлявся стороною через сервіс, вважається одержаним іншою стороною з часу набуття документом статусу «Доставлено» у сервісі. Сторони визнають, що електронний документ, сформований, підписаний та переданий за допомогою сервісу, є оригіналом та має повну юридичну силу, створює права та обов`язки для сторін, та визнається рівнозначним документом ідентичним документу, який міг би бути створений однією зі сторін на паперовому носії та скріплений власноручними підписами уповноважених осіб.
Додатком 5 до договору є «Порядок участі споживача в графіках обмеження електроспоживання та графіках відключень». 
Додатком 6 до договору є «Акт розмежування балансової належності електромережах та експлуатаційної відповідальності сторін». 
Додатком 7 до договору є «Однолінійна схема електропостачання».
Додатком 8 до договору є «Порядок розрахунку втрат електричної енергії в мережі споживача».
Додатком 10 до договору є «Порядок (алгоритм) розрахунку та складання балансу електричної енергії в електричних мережах споживача (технологічних електричних мережах основного споживача)». 
Згідно п. п. 5, 7 Угоди про електронний документообіг до Договору споживача про надання послуг э передачі електричної енергії, OCП впроваджено сервіс електронного документообігу (далі - Сервіс), який передбачає укладення договорів, Додаткових угод, актів приймання-передачі послуги, актів коригування до актів приймання-передачі послуги, а також направлення рахунків тощо, виключно в електронному вигляді шляхом накладання кваліфікаційного електронного підпису. Будь-які документи, що створюються/укладаються Сторонами під час виконання Договору (у тому числі Акт приймання-передачі Послуги або Акт коригування до Акта приймання-передачі Послуги), можуть бути підписанні сторонами як у паперовій формі шляхом проставлення власноручного підпису уповноваженої особи на час тимчасового не функціонування Сервісу, про що OCП зобов`язаний повідомити на своєму веб-сайті, так i в електронній формі з використанням електронного підпису (за винятком випадків, коли використання електронного підпису прямо заборонено Законом) за допомогою Сервісу, який забезпечує юридично значимий електронний документообіг між Сторонами та знаходиться в мережі інтернет за посиланням: https://onIine.ua.energy/. Один документ повинен бути підписаний обома Сторонами в один i той самий спосіб (залежно від форми документа).
В матеріалах справи наявні акти приймання-передачі послуги згідно з договором від 01.12.2020 № 0051-0232/СРР, а саме: від 28.02.2022 загальною вартістю послуги з ПДВ 25 784, 05 грн; від 30.04.2022 загальною вартістю послуги з ПДВ 866, 87 грн; від 31.05.2022 загальною вартістю послуги з ПДВ 2386, 57 грн; від 30.06.2022 загальною вартістю послуги з ПДВ 10 118, 68 грн; від 31.07.2022 загальною вартістю послуги з ПДВ 1655, 34 грн, що загалом – 40 811, 51 грн.
Також, в матеріалах справи наявний акт-коригування від 27.07.2022 до акту приймання-передачі послуги від 28.02.2022 згідно з договором від 01.12.2020 № 0051-0232/СРР, відповідно до якого загальна вартість послуги з ПДВ 18 659, 17 грн. 
Позивач виставив відповідачу рахунки - фактури за послуги з передачі електричної енергії, а саме: № 0051-02032/СРР/04/03/22 від 04.03.2022, № 0051-02032/СРР/04/05/2022 від 04.05.2022, № 0051-02032/СРР/06/06/2022 від 06.06.2022, № 0051-02032/СРР/05/08/2022 від 05.08.2022, № 0051-02032/СРР/06/07/2022 від 06.07.2022. 
Зазначені рахунки – фактури та акти приймання – передачі послуги направлено на електронну адресу відповідача. 
Відповідач листом № 47 від 20.05.2022 повідомляв позивача про те, що в Україні з 24.02.2022р. оголошено воєнний стан. Нова Каховка з першого дня воєнного стану знаходиться під окупацією. По причині окупації підприємство припинило свою роботу з березня 2022р. В квітні 2022р. підприємством відповідача встановлено несанкціонований відбір електроенергії з фідеру 629 на території ВАТ «Новокаховський меблевий комбінат, де розміщено розподільчий пункт РП2, який є складовою частиною фідеру 629, тоді ж стало відомо, що на території меблевого комбінату розмістились окупаційні війська. Для фіксації факту несанкціонованого відбору електроенергії відповідачем направлено листа, звідки отримали відповідь, що це звернення не за адресою і воно перенаправлено до АТ «Херсонобенерго». З АТ «Херсонобленерго» не вдалось зв`язатись по причині відсутності доступу до керівництва. Ризикуючи своєю безпекою фахівці підприємства відповідача здійснили припинення під`єднання несанкціонованого споживання електроенергії, але незабаром воно було відновлено, замок на дверях розподільчого пункту збито і замінено на інший. 19.05.2022р. ПрАТ «НК ЗСЦ» подало заявку на відключення фідеру 629 з 6:00 , у зв`язку з необхідністю виконання невідкладних робіт. Підприємство, як власник фідеру 629, не має можливості не тільки здійснювати будь-які роботи на ньому, в тому числі контролювати споживання, а навіть вимкнути з метою запобігання аварійної ситуації. Просив не враховувати витрати на рахунок ПрАТ «НК ЗСЦ» за послуги з передачі електроенергії починаючи з березня 2022р. на підставі вищенаведених обставин та підтвердити таке рішення письмово. Також просив припинити електропостачання по лінії електропередачі фідеру 629 для виконання робіт по прокладанню відрізку кабельної лінії на період воєнного стану в обхід території меблевого комбінату, чим буде забезпечено припинення несанкціонованого споживання електроенергії через фідер 629.
Відповідач звернувся з листом № 43 від 21.04.2022 до ТОВ «Херсонська обласна енергопостачальна компанія», в якому зазначав про факт несанкціонованого споживання електроенергії та необхідності термінового прибуття представника постачальника, ТОВ «Херсонська обласна енергопостачальна компанія», для достовірної фіксації факту поза облікового споживання електроенергії з мереж фідеру 629. Просив терміново погодити проведення вище описаної процедури підтвердження факту без облікового споживання електроенергії по фідеру 629 силами ПрАТ «НК ЗСЦ» за участю представників ПрАТ «НКЗСЦ» та представників щонайменше двох субабонентів, по одному представнику від кожного, створивши таким чином комісію у складі трьох членів. Просив терміново погодити письмово одну із викладених пропозицій викладених у листі та врахувати, що спожиті з 01.04.22р. до 20.04.22р. обсяги – 40000кВт/год, а надалі і додаткові обсяги після 20.04.22р. до позитивного вирішення цього питання не можуть прийматися на рахунок ПрАТ «НК ЗСЦ».
Також, в матеріалах справи наявні листи № 7 від 07.05.2022, № 52 від 27.06.2022, з якими відповідач звертався до позивача.
Відповідач звернувся з листом № 53 від 27.06.2022 до позивача, в якому просив у зв`язку з повною окупацією підприємства та відсутності відповіді на лист № 47 від 20.05.2022 негайно вжити заходів згідно норм законодавства та законів України, задовольнити прохання, викладені у вищезгаданому листі та не нараховувати в подальшому за послуги з передачі електроенергії фідером 629 та за послуги із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії. 

5. Позиція суду. 

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.
Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
В силу ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду (ст. 251 ЦК України).
В силу ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
За ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 1 статті 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. 
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін (ч. 2 ст. 714 ЦК України).
Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", учасниками ринку електричної енергії є виробник, електропостачальник, трейдер, оператор системи передачі, оператор системи розподілу, оператор ринку, гарантований покупець та споживач, які проводять свою діяльність на ринку електричної енергії у порядку, передбаченому цим Законом.
Згідно частини 1 статті 45 Закону України "Про ринок електричної енергії", розподіл електричної енергії здійснюється оператором системи розподілу. Діяльність з розподілу електричної енергії підлягає ліцензуванню відповідно до законодавства.
Згідно частини 1 статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії", учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, договори про надання послуг з розподілу.
Відповідно до пункту 2 Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії" (далі – Постанова), укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.
У відповідності до пункту 6 даної Постанови, до укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, який укладається зі споживачем, договірні відносини між споживачем та суб`єктом господарювання, що провадить діяльність з розподілу електричної енергії на підставі ліцензії з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами (або ОСР як правонаступником за договорами про користування електричною енергією та договорами про постачання електричної енергії), урегульовуються окремими положеннями діючих договорів про користування електричною енергією або договорів про постачання електричної енергії (у частині взаємовідносин споживача і електророзподільної організації), які не суперечать вимогам чинного законодавства у сфері електроенергетики. Зокрема, сторони керуються вимогами діючих договорів про користування електричною енергією (про постачання електричної енергії) з питань потужності, якості електроенергії, окремих процедурних питань тощо. У разі виникнення суперечності між нормами діючих договорів про користування електричною енергією (про постачання електричної енергії) та нормами законодавства про електроенергетику сторони керуються вимогами чинного законодавства.
Відповідно до пункту 2.1.2 ПРРЕЕ, оператор системи зобов`язаний укласти договори про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території діяльності відповідного оператора системи. Не допускається розподіл (передача) електричної енергії до точки розподілу електроустановки споживача за відсутності діючого договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з таким споживачем, крім випадку здійснення розподілу (передачі) електричної енергії оператором системи до власних електроустановок.
Згідно пунктів 2.1.3, 2.1.5 ПРРЕЕ, споживачі укладають договір споживача про розподіл (передачу) електричної енергії шляхом приєднання до публічного договору за наявності чинного паспорта точки розподілу. У разі надання послуги з приєднання до електричних мереж ініціатором укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії є оператор системи.
Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на основі типового договору, що є додатком 3 до ПРРЕЕ.
Фактом приєднання споживача до умов договору споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії, зокрема повернення (надання) підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора системи та/або документально підтверджене споживання електричної енергії.
Постановою Кабінету Міністрів України № 1364 від 06.12.2022 “Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією” установлено, що перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій. 
Наказом Міністерства розвитку громад та територій України “Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією” від 28.02.2025 № 376, затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, згідно якого Каховський район, який є місцезнаходження відповідача, з 24.02.2022 тимчасово окупований. 
За визначенням, яке міститься у ст. 93 ЦК України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку. 
Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду переглянув у касаційному порядку постанову Центрального апеляційного господарського суду від 06.12.2023 у справі № 908/1162/23 про стягнення боргу за спожитий у листопаді-грудні 2022 року обсяг електроенергії на об`єкті, який знаходиться у місті Мелітополі (до закінчення перегляду судового рішення Об`єднаною палатою у справі № 908/1162/23 суд зупиняв апеляційне провадження у справі №916/223/24).
Предметом розгляду Об`єднаною палатою було питання застосування частини другої статті 13 та частини другої статті 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» до правовідносин, які виникли у період з лютого 2022 року по грудень 2022 року, тобто до прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 06.12.2022 № 1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» та затвердження Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України наказу № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією».
Відповідно пунктів 1, 3 частини першої статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII (далі – Закон № 1207-VII) для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: сухопутна територія тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, водні об`єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях (пункт 1); інша сухопутна територія України, внутрішні морські води і територіальне море України, визнані в умовах воєнного стану тимчасово окупованими у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку (пункт 3).
Так, у справі № 908/1162/23 Верховний Суд, залишаючи постанову суду апеляційної інстанції про відмову в позові без змін, зокрема виснував, що Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» щодо деяких питань визначення правового статусу тимчасово окупованих територій України в умовах воєнного стану від 16.11.2022 № 2764-ІХ частину третю статті 1 Закону № 1207-VII було викладено в редакції, за якою дата початку і дата завершення тимчасової окупації територій, передбачених пунктом 3 частини першої статті 3 цього Закону, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Діюча редакція цієї норми (у відповідності до змін, внесених Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно» № 3050-IX від 11.04.2023) вказує, що дата початку і дата завершення тимчасової окупації територій, які передбачені у пункті 3 частини першої статті 3 цього Закону, визначаються у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Як зазначила Об`єднана палата, з 07.05.2022 ані пункт 7 частини першої статті 1-1, ані пункт 1 частини третьої статті 3 Закону № 1207-VII не містили (і зараз також не містять) жодних посилань на те, що статус тимчасово окупованих вказані у них території набувають залежно від наявності чи відсутності (а так само і дати ухвалення) будь-якого рішення того чи іншого повноважного органу державної влади України – РНБО, Кабінету Міністрів України чи іншого органу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Кабінет Міністрів України 06.12.2022 затвердив постанову «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», відповідно до якої перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони України з урахуванням пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій.
Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за № 1668/39004, датою окупації Мелітопольської міської територіальної громади визначено 25.02.2022.
Однак у відповідності до регулювання, запровадженого Законом України від 21.04.2022 № 2217-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання правового режиму на тимчасово окупованій території України» правовий статус тимчасово окупованої території РФ в розумінні пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 1207-VII не залежить від того, чи ухвалив (і якщо ухвалив - то коли саме) той чи інший повноважний орган державної влади України (РНБО, Кабінет Міністрів України чи інший орган в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України) рішення про визнання певної частини території України тимчасово окупованою. Таке рішення повноважного органу державної влади України (зокрема - і Кабінету Міністрів України) для територій, визначених у пункті 1 частини першої статті 3 Закону № 1207-VII, має не конститутивне, а лише інформативне значення, з публічною достовірністю підтверджуючи конкретну дату, з якої фактична окупація певної частини території України почалася чи припинилася.
З огляду на викладене у постанові зі справи № 908/1162/23, Об`єднана палата дійшла висновку про відсутність підстав для відступу від висновку, викладеного Верховним Судом у постанові зі справи №910/9680/23 про поширення положень статті 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на території, тимчасово окуповані в період воєнного стану, лише з огляду на загальновідомий факт окупації таких територій за відсутності відповідного рішення Кабінету Міністрів України.
Об`єднана палата, залишаючи без змін постанову суду апеляційної інстанції у справі № 908/1162/23 про відмову в позові, зазначила про те, що підставою для відмови в позові у цій справі, враховуючи положення статті 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», є заборона передачі електроенергії відповідачу, оскільки факт тимчасової окупації міста Мелітополь є загальновідомим фактом, що не потребує окремого доказування у даному судовому провадженні.
Великою Палатою Верховного Суду 22.01.2026 постановлено ухвалу у справі № 280/5808/23 (забезпечено надання загального доступу до тексту: 10.02.2026), відповідно до якої справу № 280/5808/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Слов`янський пух Україна” до Запорізької митниці про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “Слов`янський пух Україна” на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 13.02.2024, повернуто відповідній колегії Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду для розгляду. 
В постанові від 01.04.2026 у справі № 280/5808/23 Верховний Суд вказав на те, що для застосування обмежень, передбачених статтею 13 Закону № 1207-VII, необхідним є не лише факт визнання відповідної території тимчасово окупованою, а й наявність окремого рішення Кабінету Міністрів України про поширення на неї обмежень, визначених цією статтею. Рішення про визнання території тимчасово окупованою, яке у визначеному Кабінетом Міністрів України порядку приймалося Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України (зокрема наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», зареєстрований у Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 року за № 1668/39004, який був чинний до 19 березня 2025 року), саме по собі не може замінювати рішення Кабінету Міністрів України про введення відповідних обмежень, передбачених статтею 13 Закону № 1207-VII. Це зумовлено тим, що зазначені рішення мають різну правову природу, приймаються різними суб`єктами владних повноважень та тягнуть відмінні правові наслідки.
Суд ураховує вищезазначені висновки Верховного Суду у справі № 908/1162/23 відповідно до положень ч. 4 ст. 236 ГПК України, оскільки правовідносини у справах є подібними за змістовим критерієм. 
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. 
Приписами ст. ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. 
Згідно із ст. ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Як зазначено судом вище та підтверджується матеріалами справи, відповідно до заяви-приєднання, відповідач з 01.12.2020 приєднався до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії за технічними даними паспорту точки передачі електричної енергії за об`єктом споживача за адресою: 74900, м. Нова Каховка, вул. Індустріальна, 13. 
В свою чергу, на виконання умов договору в матеріалах справи містяться складені позивачем акти приймання-передачі послуги згідно з договором від 01.12.2020 № 0051-02032/СРР, акт коригування та виставлені позивачем відповідачу рахунки – фактури за послуги з передачі електричної енергії за період лютий 2022 – липень 2022. 
Позивач та відповідач не заперечують той факт, що борг за послуги з розподілу електричної енергії було нараховано стосовно об`єкту, який розташований на території Каховського району (з адміністративним центром у місті Нова Каховка) за період, зокрема, коли територія вже знаходилася під окупацією РФ.
Тобто, НЕК “УКРЕНЕРГО” просить стягнути з ПРАТ “НК ЗСЦ” заборгованість за електричну енергію у період з лютого 2022 року по липень 2022 року, тобто у період, коли м. Нова Каховка знаходилося під тимчасовою окупацією військ Російської Федерації.
Враховуючи наведене вище, окупація території місцезнаходження відповідача 24.02.2022 є загальновідомим фактом (підтвердженим до того ж Кабінетом Міністрів України), а також з огляду на імперативні положення ст. 13-1 Закону № 1207-VII, позивач у спірний період (із 24.02.2022) не мав права здійснювати господарську діяльність щодо постачання на окуповану територію електричної енергії.
Відтак, позивач мав правомірно поставляти відповідачу електричну енергію по 23.02.2022 включно (до тимчасової окупації відповідної території України), відповідно електрична енергія споживалася відповідачем саме по цю дату. 
Матеріали справи не містять та учасниками справи не надано доказів того, що саме відповідач продовжував споживати електроенергію, починаючи з 24.02.2022. Позивачем не надано суду достатніх доказів постачання електроенергії саме відповідачу, починаючи з 24.02.2022, незважаючи на законодавчу заборону цього.
Таким чином, враховуючи те, що факт окупації міста Нова Каховка з 24.02.2022 є загальновідомим фактом, то, враховуючи положення статті 13-1 Закону № 1207-VII, у даний період не могла виникнути заборгованість з надання на окуповану територію послуг, в тому числі і послуг з передачі електричної енергії. 
Ураховуючи вищенаведене, суд відмовляє у стягненні основної заборгованості з електроенергії, нарахованої за період із лютого 2022 по липень 2022.
З приводу заявлених до стягнення коштів за послуги з передачі електричної енергії до електроустановок споживача за період з 01.02.2022 по 23.02.2022 господарський суд вказує, що: їх обсяг та вартість не доведені НЕК ,,Укренерго” належними та допустимими доказами, натомість до матеріалів справи додано лише акт приймання-передачі послуги за лютий 2022 (на суму 25 784, 05 грн, що за розрахунком позивача становить вартість послуг за період з 01.02.2022 р. по 28.02.2022), який (акт) не дозволяє виокремити розмір заборгованості за 23 дні лютого 2022 року. Крім того, як було встановлено судом, кінцевий строк оплати за вказаний період (23 дні лютого 2022 року) відповідно до умов договору (та п. 7 додатку 4 до нього) – 15 березня 2022 року, тобто період, в який вже територія міста Нова Каховка була окупована та підприємство відповідача припинило свою роботу, а розрахунки з окупованої території були неможливі зважаючи на законодавчі обмеження щодо господарської діяльності, фінансових операцій або розрахунків із суб`єктами, що там зареєстровані. Отже, порядок розрахунків, визначений додатком 4 (зокрема п. 7) до Договору, був унеможливлений. За встановлених обставин, вимоги позивача за вказаний період є необґрунтованими. 
Позивач також просив стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 2687, 09 грн та інфляційні втрати у розмірі 9653, 87 грн. 
Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За приписами ст. 610, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Оскільки судом не встановлено факту порушення відповідачем зобов`язання зі сплати основного боргу, у задоволенні позову у частині стягнення 3% річних у розмірі 2687, 09 грн та інфляційні втрати у розмірі 9653, 87 грн судом відмовляється.
Таким чином, у задоволенні позовних вимог судом відмовляється повністю.

Щодо судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову – на відповідача; 2) у разі відмови в позові – на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Ураховуючи відмову у позові, судові витрати відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на позивача. 

Керуючись ст. ст. 73, 74, 123, 129, 219, 232, 233, 236, 237, 238, 239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у позові повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст. 256 ГПК України.

Повне рішення складено та підписано 15 червня 2026 року. 

Суддя О.О. Мусієнко