Справа № 158/2572/26
Провадження № 2-а/0158/63/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

22 червня 2026 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді - Костюкевича О.К.
за участю секретаря - Хмілевської І.О.
позивача - ОСОБА_1 
представника позивача - Воробей П.О.
представника відповідача - Лещук Л.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці, в режимі відеоконференції, справу за адміністративним позовом громадянки республіки білорусь ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове видворення за межі території України, -

В С Т А Н О В И В

Адвокат Воробей П.О., в інтересах громадянки республіки білорусь ОСОБА_1 , звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове видворення за межі території України.
Позовні вимоги мотивує тим, що 03 червня 2026 року начальником відділу УДМС України в Хмельницькій області – Лукашуком О., було прийнято рішення за №6801100100000804 про примусове видворення з України громадянки республіки білорусь – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування прийнятого рішення начальник відділу вказав, що 03.06.2026 працівниками правоохоронних органів було виявлено та доставлено до УДМС України в Хмельницькій області гр. ОСОБА_1 , яка з її слів прибула на територію України приблизно в 2007 році.
Як зазначено у вказаному рішенні вказана громадянка порушила правила перебування іноземців та осіб без громадянства в України, а саме: не виконала рішення про примусове повернення Чемеровецького РС УДМС України у Хмельницькій області від 28.08.2018 та ухилилась від виїзду після закінчення відповідного терміну перебування та проживала без документів на право проживання (перебування ). Наявний при особі протермінований паспорт громадянки республіки білорусь для виїзду за кордон № НОМЕР_1 терміном дії від 17.03.1998 до 23.11.2011.
При цьому, рішенням Хмельницького міськрайонного суду в справі №686/16809/26 від 04.06.2026 було задоволено позовні вимоги Відповідача – УДМС України в Хмельницькій області та ухвалено затримати на строк на шість місяців з метою забезпечення видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, громадянина республіки білорусь - ОСОБА_1 ..
Позивач вважає прийняте, щодо неї рішення протиправним, таким, що порушує її права а також загрожую її життю та здоров`ю у випадку його виконання.
Так, як повідомила гр. ОСОБА_1 під час перебування на території України, вона неодноразово зверталась до органів ДМС України з відповідними заявами а також в усній формі, щодо врегулювання свого правового статусу, проте компетентні органи Відповідача ніяк не реагували на її звернення .
Щодо невиконання останньою рішення про повернення до країни походження від 28.08.2018 то невиконання Позивачкою вказаного рішення зумовлене тією обставиною, що в неї закінчилась дія закордонного паспорта, що позбавляло її права на перетин Державного кордону України і отримати відповідний документ вона фізично не мала змоги, оскільки посольство російської федерації та інші консульські установи країни агресора припинили свою роботу на території України. Крім цього, Позивач не може повертатись в країну походження, оскільки являється противником режиму Лукашенко і при поверненні в країну походження їй загрожує переслідування з боку органів державної влади республіки білорусь за її політичні переконання.
З огляду на вищевикладені обставини ОСОБА_1 , вважає прийняте рішення про примусове видворення від 03.06.2026 протиправним, прийнятим з порушенням процесуальних норм та таким, що порушує її права та загрожує її свободі, життю та здоров`ю, що зумовлює її звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.
Просить суд, визнати протиправним та скасувати рішення №6801100100000804 від 03.06.2026 УДМС України в Хмельницькій області про примусове видворення з України громадянки республіки білорусь – ОСОБА_1 ..
Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 15.06.2026 відкрито провадження у даній адміністративній справі та визначено відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву.
22.06.2026 представником відповідача до суду подано відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги не визнає. Вказує, що Позивач перебуваючи на території України протягом 19 років, жодних дій з метою легалізації свого статусу на території України не вжила. Документів, які б давали право на тимчасове чи постійне проживання на території України Позивачка не має, не має офіційно зареєстрованого місця проживання на території України, офіційно не працевлаштована. Остання не має документів, які б давали право на виїзд з території України. Також, Позивачка вже притягувалася до адміністративної відповідальності за порушення міграційного законодавства та стосовно останньої було ухвалено рішення про зобов`язання покинути територію України. Вказане рішення Позивачка у визначений строк не виконала, продовжила проживати на території України, при цьому не зверталася у встановленому законом порядку для оформлення документів, які б давали право на проживання на території України.
В судовому засіданні позивач зазначила, що має намір повернутися до республіки білорусь, а тому просить посприяти у її видворенню за межі території України. 
Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, посилаючись на обставини зазначені у відзиві на позовну заяву, просить у задоволенні позову відмовити.
Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Судом встановлено, що 03.06.2026 працівниками правоохоронних було виявлено та доставлено до Управління Державної міграційної служби в Хмельницькій області (далі – Відповідач громадянку Республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка з її слів прибула на територію України приблизно у 2007 році. Вказана громадянка порушила правила перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, а саме: вчасно не залишила територію України після закінчення відповідного терміну перебування та не виконала рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни Чемеровецького РС УДМС у Хмельницькій області від 28.08.2018.
Документи, які надають право на проживання іноземцям на території України у Позивача були відсутні. Управлінням здійснювались заходи щодо встановлення наявності чи відсутності підстав для перебування на території України Позивача.
У Позивача наявний протермінований паспорт громадянки Республіки Білорусь для виїзду за кордон НОМЕР_1 від 17.03.1998, термін дії до 23.11.2011. 
28.08.2018 Чемеровецьким районним сектором УДМС у Хмельницькій області щодо Позивача було складено протокол ПР МХМ № 024252 про вчинення нею адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення (Постанова ПН МХМ № 024252) у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. 
Крім того, Чемеровецьким РС УДМС у Хмельницькій області відносно Позивача було винесено рішення № 3 від 28.08.2018 про примусове повернення до країни походження або третьої країни в строк до 27.09.2018. Позивач зазначене рішення в добровільному порядку не виконала, та продовжила нелегально проживати на території України.
Відповідно до даних Єдиного Державного реєстру боржників щодо Позивача зафіксовано 4 записи щодо виконавчих проваджень, де стягувачем був Чемеровецький районний сектор УДМС у Хмельницькій області. Відповідно до даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень зазначені наступні виконавчі провадження: № 59271347 дата відкриття - 04.06.2019; № 63081443 дата відкриття 22.09.2020; № 69959891 дата відкриття 03.10.2022; № 69959891 дата відкриття 03.10.2022.
Відповідно до даних Єдиного Державного реєстру актів цивільного стану громадян Позивач на території України офіційно не одружена, дітей не має.
Позивач не має офіційного місця проживання на території України та офіційно не працевлаштована.
Відділом міграційної поліції ГУНП в Хмельницькій області було надано до Управління обгрунтоване звернення щодо прийняття рішення про примусове видворення. Встановлено, що станом на 03.06.2026 Позивач посвідкою на постійне проживання та тимчасове проживання не документована, із заявами про продовження строку перебування, оформлення дозволу на імміграцію, визнання біженцем чи особою, яка потребує додаткового захисту, а також набуття громадянства України не зверталась.
Отже, за результатами проведених Відповідачем перевірок було встановлено, що Позивач перебуває на території України з порушенням міграційного законодавства.
03.06.2026 УДМС у Хмельницькій області щодо Позивача було складено протокол ПР МХМ № 001869 про вчинення нею адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення (Постанова ПН МХМ № 001868) у вигляді штрафу. 
Так, 03.06.2026 заступником начальника УДМС України в Хмельницькій області прийнято рішення за № 6801100100000804 про примусове видворення з України громадянки республіки білорусь ОСОБА_1 .
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, щ передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.
Згідно з частиною першою статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Частиною 8 статті 18 Закону України «Про національну безпеку України» від 21.06.2018 № 2469-VIII визначено, що Державна міграційна служба України є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), зокрема протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, зокрема біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів. Положенням про Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області, затвердженим наказом ДМС України від 18.07.2011 №28 (в редакції від 16.09.2024 №239), а саме підпунктом 1 пункту 3 визначено, що основним завданням Управління є реалізація на території Хмельницької області державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.
Пунктом 14 частини першої статті 1 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" встановлено, що нелегальний мігрант – іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.
Статтею 23 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" визначено, що нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.
Статтею 3 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Іноземці та особи без громадянства, які перебувають під юрисдикцією України, незалежно від законності їх перебування, мають право на визнання їх правосуб`єктності та основних прав і свобод людини. Іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.
Стаття 4 Закону "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" наводить вичерпний перелік підстав, за яких іноземець може перебувати на території України легально. 
В той же час, невиконання вимог статті 4 вищевказаного Закону має наслідком переходу таких іноземців на нелегальне становище.
Частиною першою статті 9 вищезазначеного Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.
Відповідно до частини 3 статті 9 Закону строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.
Умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства визначаються Законом України "Про імміграцію" від 07.06.2001 № 2491-III (Закон № 2491-III).Частинами першою-третьою статті 13 Закону № 2491-III передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції, не пізніш як у тижневий строк надсилає копію рішення про скасування дозволу на імміграцію особі, стосовно якої прийнято таке рішення, та вилучає у неї посвідку на постійне проживання.
Відповідно до пункту 14 статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено що, нелегальний мігрант – іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.
Частиною 8 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено, що примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, які не досягли 18-річного віку, до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", а так само не може бути застосовано до осіб, які не мають документів, що посвідчують особу та дають право на виїзд з України (такі іноземці та особи без громадянства затримуються у встановленому законом порядку з метою ідентифікації, документування та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або примусового видворення відповідно до цього Закону).
Відповідно до ч. 1, 5 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.
Рішення про примусове видворення іноземця або особи без громадянства виконується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, крім рішень, прийнятих органами охорони державного кордону, що виконуються такими органами. Контроль за правильністю і своєчасністю виконання рішення про примусове видворення здійснює орган, який прийняв таке рішення. З метою контролю за виконанням іноземцем або особою без громадянства рішення про примусове видворення службові особи органу охорони державного кордону або центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, здійснюють супровід такого іноземця або особи без громадянства.
Порядок дій посадових осіб територіальних органів, територіальних підрозділів Державної міграційної служби України під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства (іноземців), їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України визначає Інструкція про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року № 353/271/150.
Згідно п. 2 розділу І Інструкції терміни «примусове повернення» та «примусове видворення» означають систему адміністративно-правових заходів, спрямованих на примушування іноземців, які незаконно перебувають в Україні, покинути територію України всупереч їх волі і бажанню.
Суд звертає увагу, що бажаючи залишитись на території України, Позивач мала би вчиняти активні та юридично значимі дії, спрямовані на легалізацію її статусу на території України. Однак, Позивач вчиняла тривалу бездіяльність протягом 19 років після перевищення терміну перебування на території України, що призвело до вірогідних, пропорційних, обгрунтованих наслідків у виді прийняття рішення про примусове видворення, що є співмірною реакцією держави на порушення іноземцем вимог міграційного законодавства.
В даному випадку, саме тривала бездіяльність Позивача з приводу її легалізації перебування на території Україні і стала безсумнівною підставою для прийняття рішення Відповідачем про примусове видворення.
Крім цього, доказів відповідного звернення Позивача до уповноважених міграційних органів немає. Позивач перебуваючи на території України протягом 19 років, жодних дій з метою легалізації свого статусу на території України не вжила.
Разом з тим, судом встановлено, що документів, які б давали право на тимчасове чи постійне проживання на території України Позивачка не має, не має офіційно зареєстрованого місця проживання на території України, офіційно не працевлаштована. Остання не має документів, які б давали право на виїзд з території України. Також, Позивачка вже притягувалася до адміністративної відповідальності за порушення міграційного законодавства та стосовно останньої було ухвалено рішення про зобов`язання покинути територію України. Вказане рішення Позивачка у визначений строк не виконала, продовжила проживати на території України, при цьому не зверталася у встановленому законом порядку для оформлення документів, які б давали право на проживання на території України.
Із врахуванням таких обставин справи, підстави позову, на які посилається позивач (його представник), не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.
Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно ст.ст. 75, 76 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки рішення відповідача є законним, тобто прийнятим на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 77, 79, 241-246, 288, 293 КАС України, суд –

У Х В А Л И В

Відмовити в задоволені позовних вимог громадянки республіки білорусь ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове видворення за межі території України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ківерцівського районного суду О.К. Костюкевич

Повний текст рішення складено 22.06.2026