ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

09 червня 2026 року     м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:
головуючого                 ОСОБА_1 
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
секретаря ОСОБА_4 
розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 апеляційну скаргу заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 03 лютого 2026 року у кримінальному провадженні №12025262020002235 щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , із середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого в силу ст.89 КК України, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 240 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :
Вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 03 лютого 2026 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 240 КК України та йому призначене покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 17 000 грн.
Скасовано арешт транспортного засобу марки ГАЗ-52 р.н. НОМЕР_1 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .
Вирішена доля речових доказів. Стягнуто процесуальні витрати за проведення судової експертизи у розмірі 3565 грн. 60 коп. 
На вказаний вирок надійшла апеляційна скарга заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_8 із проханням скасувати вирок в частині призначення покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме положень ст. 69 КК України. 
Вказує, що згідно ст.69 КК України за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Провадження№11-кп/822/141/26 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_9 
Категорія: ч.2 ст. 240 КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1 
Зазначає, що санкція ч. 2 ст. 240 КК України передбачає покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,а тому призначення судом із застосуванням вимог ст.69 КК України покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн є неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність.
Просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу у розмірі 2250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 38250 грн.
В іншій частині вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, доводи обвинуваченого та його захисника,які не заперечували щодо задоволення апеляційної скарги,дослідивши матеріали провадження в межах апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Районним та апеляційним судом встановлено, що 17.06.2025 року близько 08:00 год. ОСОБА_6 , не являючись суб`єктом господарювання, якому у встановленому законодавством порядку надано спеціальний дозвіл на користування надрами та дозвіл на проведення робіт на землях водного фонду, приїхавши на вантажному автомобілі марки «ГАЗ-52», 1994 року випуску, з реєстраційним номерним знаком України НОМЕР_1 , на прибережну захисну смугу правового берегу р. Прут, в адміністративних межах с. Ревне Мамаївської об`єднаної територіальної громади Чернівецького району Чернівецької області, попередньо знаючи, що поверхневий шар землі в тій місцевості містить високу концентрацію піщано-гравійної суміші, діючи з метою відділення такої мінеральної речовини з її природного середовища та використання не за місцем її залягання, використовуючи лопату здійснив знімання піщано-гравійної мінеральної сировини із земної поверхні, яку в подальшому завантажував у кузов вищевказаного транспортного засобу. До виявлення та припинення вищевказаних дій ОСОБА_6 службовими особами Чернівецького РУП ГУНП у Чернівецькій області ним було завантажено у кузов зазначеного автомобіля піщано-гравійну суміш, об`ємом 0,03 куб.м.
Відповідно до ч.1 ст.19, ч.ч. 1, 2 ст.16 Кодексу України про надра, право користування надрами надається шляхом надання спеціального дозволу на користування надрами. Спеціальний дозвіл на користування надрами надається за результатами аукціону (електронних торгів), а за наявності підстав, визначених ч. 1 ст. 16 Кодексу України про надра - без проведення аукціону (електронних торгів).
Надання спеціального дозволу на користування надрами, продовження строку його дії, внесення змін до спеціального дозволу на користування надрами та до угоди про умови користування надрами здійснюються відповідним дозвільним органом: центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, а щодо ділянок надр, що містять корисні копалини місцевого значення на території Автономної Республіки Крим, - Радою міністрів Автономної Республіки Крим.
Згідно з Переліком корисних копалин загальнодержавного значення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №827 від 12.12.1994, сировина піщано-гравійна у вигляді гравію відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення.
Відповідно до положень п.п. 3.3, 3.6, 5.2, 5.2.1 Інструкції із застосування Класифікації запасів і ресурсів корисних копалин державного фонду надр до родовищ піску та гравію, затвердженої наказом Державної комісії України по запасах корисних копалин при Міністерстві охорони навколишнього природного середовища України № 198 від 25.06.2007, гравій - пухка крупноуламкова осадова порода, що складена обкатаними уламками міцних порід розміром 5,0-70,0 мм, іноді зерен мінералів. Піщано-гравійна порода – сипка гірська порода з вмістом гравійної складової більше 30 %.
У висновку експерта № СЕ-19/126-25/8014-ФХД від 25.06.2025 зазначено, що надані зразки ґрунтів, які згідно постанови про призначення судової експертизи були вилучені 17 червня 2025 року із поверхні кузова транспортного засобу марки ГАЗ-52 р.н. НОМЕР_1 ( НОМЕР_3 ) та зразки з місця навантаження сировини (SUD 4017858), є гравієм: кількісний вміст гравію становить 91,09%, 96,23% відповідно. Надані на дослідження ґрунти, які є гравієм, мають загально родові ознаки за кольором, карбонатністю та гранулометричним складом.
Такими діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення за ч.2 ст.240 КК України - незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Вирок суду в частині доведеності винуватості та правильності кваліфікації прокурором не оспорюється, судовий розгляд здійснений у порядку ч.3 ст.349 КПК України, а тому апеляційний суд не наводить доводів на підтвердження таких висновків.
Перевіряючи вирок районного суду в частині призначеного ОСОБА_6 покарання, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими з наступних підстав.
Згідно вимог ст.ст.50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд повинен врахувати ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини його вчинення та наслідки, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення.
При призначенні покарання районний суд вказав, що враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий в силу ст. 89 КК України.
Обставинами, які пом`якшують покарання, суд врахував щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданих збитків. 
Обставин, які би покарання обтяжували, не встановлено.
Викладене суд вважав достатніми підставами для застосування вимог ст.69 КК України та призначення ОСОБА_6 покарання нижче від найнижчої межі покарання у виді штрафу,що передбачене санкцією ч.2 ст.240 КК України.
Обгрунтованість застосування вимог ст.69 КК України прокурор не оспорює.
Однак при визначенні розміру штрафу суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність,а тому доводи прокурора є слушними.
Згідно ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім передбачених законом випадків призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України.
За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України.
Санкція ч.2 ст.240 КК України передбачає покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на той самий строк.
Отже,за вимогами ст.69 КК України,розмір штрафу із застосуванням цієї норми закону при призначенні покарання не міг бути меншим,аніж 2250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян(три чверті від 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян),тобто 38 250 грн(2250х17).
За таких обставин вирок районного суду в частині призначеного покарання необхідно скасувати та ухвалити новий відповідно до вимог ст.ст.409,413,420 КПК України,задовольнивши апеляційну скаргу прокурора,оскільки суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме – не застосував закон,який підлягав застосуванню.
Керуючись ст.ст.404,405,407,409,413,418,420 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду , -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.
Вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 03 лютого 2026 року щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 240 КК України скасувати в частині призначення покарання.
Призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст.240 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі двох тисяч двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 38 250 (тридцять вісім тисяч двісті п`ятдесят) гривень.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з дня його проголошення і може бути оскаржений до Касаційного кримінального Суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Суддя доповідач: Судді:

_______________ ________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2