Справа №524/2412/26
Провадження №2/524/3023/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2026 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі головуючого судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря Булаєнко С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м.Кременчуці цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до АТ «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО» про зняття заборони на нерухоме майно – квартиру АДРЕСА_1 , накладеної постановою державного виконавця ВДВС Автозаводського РУЮ АЕ 513753 від 10.08.2004, ухвалив таке рішення.
ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА
Свої вимоги позивач мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати, ОСОБА_2 /попереднє прізвище ОСОБА_3 /. Після смерті його матері відкрилась спадщина, яка складається в тому числі і з 1/2 частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 . Під час оформлення спадкових прав йому стало відомо про те, що 10.08.2004 постановою державного виконавця ВДВС Автозаводського РУЮ АЕ 513753 на квартиру було накладено заборону. Вважає, що вказана заборона підлягає скасуванню, оскільки борг перед АТ «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО» відсутній. 
ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА
Відповідач надіслав заяву в якій вказав, що заборгованість за послуги, які надавались за адресою: АДРЕСА_2 відсутня, що є підставою для скасування арешту.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ ПО СПРАВІ
24.04.2026 закрито підготовче провадження.
ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого на підставі розпорядження від 18.06.1996 №7948/1 співвласниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .
20.08.2004 за № 1249961 реєстратором: Перша кременчуцька державна нотаріальна контора на підставі постанови державного виконавця ВДВС Автозаводського РУЮ АЕ 513753 від 10.08.2004 зареєстровано обтяження – заборона на нерухоме майно; об`єкт обтяження: квартира АДРЕСА_1 ; власником майна зазначена ОСОБА_4 .
18.02.2006 між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було укладено шлюб, після реєстрації якого ОСОБА_4 змінила прізвище на ОСОБА_6 . Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 .
НОРМИ ПРАВА
У ст.41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
За змістом ч. 1 ст. 316, ч.ч.1, 2 ст. 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. 
В своєму рішенні від 23 січня 2014 року по справі «East/West Alliance Limited» проти України»(остаточне 02/06/2014) Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з усталеною практикою Суду стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою. Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.
ОЦІНКА СУДУ
Вирішуючи вимоги позивача, суд враховує, що арешт на квартиру було накладено для забезпечення примусового виконання виконавчого листа 2-4093 про стягнення із ОСОБА_2 на користь АТ «Полтаваобленерго» заборгованості в сумі 964,31 грн. Відповідно до листа АТ «Полтаваобленерго» від 13.03.2026 станом на 13.03.2026 заборгованості за послуги з теплопостачання та судовий збір сплачено боржником в повному обсязі.
Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що наявність заборони накладеної за виконаним судовим рішенням, порушує права позивача на спадкування.
Отже, враховуючи те, що у відділі ДВС відсутні відкриті виконавчі провадження, боржником в якому є позивач та ОСОБА_2 , суд вважає за можливе задовольнити позов та скасувати накладену заборону.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати суд покладає на позивача.
Керуючись ст. 10, 12, 81, 141, 258, 259, 263 – 265 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов  ОСОБА_1 до АТ «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО» про зняття арешту з майна – задовольнити.
Скасувати обтяження 1249961 у виді заборони на нерухоме майно – квартиру АДРЕСА_1 , накладеної постановою державного виконавця ВДВС Автозаводського РУЮ АЕ 513753 від 10.08.2004.
Судові витрати покласти на позивача.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя Діна АНДРІЄЦЬ