ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2026 р. справа № 300/4523/25
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Главача І.А., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (надалі, також – позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах якого діє адвокат Котик Роман Васильович (надалі, також – представник позивача), звернувся в суд з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі, також – відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_3 ), в якій просить:
– визнати бездіяльність комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 , на заяву ОСОБА_1 , подану до укомплектувану, згідно додатків 4,5 Положення № 560 від 11.06.2024, встановити протиправною, а прийняте рішення, що прийняте комісією ІНФОРМАЦІЯ_2 встановити незаконним та його скасувати;
– зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 , в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно, в т.ч. відповідно ст. 272 СК України, розглянути заяву ОСОБА_1 , що подана згідно додатків 4,5 Положення № 560 від 11.06.2024, щодо можливості підстав для надання ОСОБА_1 , відстрочки від мобілізації на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та відповідних доказів щодо здійснення ним догляду за ОСОБА_2 , примірник якого вручити позивачу;
– зобов`язати відповідача надати суду звіт про виконання судового рішення в справі.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до відповідача із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, однак рішенням комісії з питань надання відстрочки у наданні відстрочки позивачу відмовлено, оскільки позивачем не доведено наявність у нього права на відстрочку та не доведено наявність ступеня споріднення. Позивач вважає дане рішення протиправним, оскільки ним до заяви про надання відстрочки було долучено всі необхідні документи, які підтверджують догляду за його мачухою, проте відповідач, не взявши їх до уваги, безпідставно відмовив у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Вказує, що оскільки мачуха доглядала за позивачем, як за рідним сином протягом більше ніж 5-ти років, то у нього виник взаємний обов`язок щодо догляду за нею в силу норм статті 270 Сімейного кодексу України, у зв`язку з чим він має право на відстрочку, передбачене пунктом 13 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". З огляду на це, просить позов задовольнити (а.с. 1-29).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.07.2025 позовну заяву було залишено без руху. Надано позивачу десятиденний строк для подання позовної заяви з уточненим змістом позовних вимог (а.с. 31-33).
10.07.2025 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви. Відповідно до уточненої позовної заяви позивачем заявлено наступні позовні вимоги:
– визнати протиправною бездіяльність комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 , на заяву ОСОБА_1 , подану та укомплектовану згідно додатків 4,5 Положення № 560 від 11.06.2024, що вилилася у прийняті протокольного комісійного рішення від 13 червня 2025 р. в протоколі № 24 про відмову надати позивачу відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період з повідомленням позивача цим же рішенням, що позивач підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на загальних підставах, встановити протиправною, а тому прийняте комісією ІНФОРМАЦІЯ_2 вищеназване рішення на засадах бездіяльності встановити незаконним та його скасувати;
– зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 , в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно, в т.ч. відповідно ст. 272 СК України, розглянути заяву ОСОБА_1 , що подана згідно додатків 4, 5 Положення № 560 від 11.06.2024, та ухвалити рішення про надання ОСОБА_1 , відстрочку від мобілізації на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" з урахуванням відповідних доказів щодо здійснення ним догляду за ОСОБА_2 , яка за СК України прирівнюється до мами позивача, примірник якого вручити позивачу;
– зобов`язати відповідача надати суду звіт про виконання судового рішення в справі (а.с. 35-43).
Таким чином, недоліки позовної заяви, визначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, було усунуто в повному обсязі.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31.07.2025 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), відповідно до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с. 44-46).
06.08.2025 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" від позивача надійшла заява про забезпечення позову в даній адміністративній справі (а.с. 49-55).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.08.2025 в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено (а.с. 57-63).
Головуючий суддя Главач І.А. по даній адміністративній справі перебував у відпустці з 07.08.2025 по 22.08.2025 згідно наказу від 25.07.2025 № 213-В, що підтверджується довідкою секретаря судового засідання (а.с. 85), у зв`язку з чим строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України продовжуються на строк такої відпустки.
14.08.2025 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" від позивача надійшла заява про забезпечення позову в даній адміністративній справі (т. ІІ, а.с. 1-10).
На виконання вимог підпункту 2.3.39.14 та підпункту 2.3.41 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 11.11.2024 № 39 у зв`язку з перебуванням судді Главача І.А. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 300/4523/25.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.08.2025 заяву про забезпечення позову в адміністративній справі № 300/4523/25 передано на розгляд головуючому судді Скільському І.І.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.08.2025 заяву позивача про забезпечення позову задоволено. Заборонено ІНФОРМАЦІЯ_5 вчиняти дії, пов`язані з прийняттям наказу про призов ОСОБА_1 (т. ІІ, а.с. 13-16).
Головуючий суддя Главач І.А. по даній адміністративній справі перебував у відпустці з 23.08.2025 по 03.09.2025 згідно наказу від 20.08.2025 № 261-В, що підтверджується довідкою секретаря судового засідання (а.с. 85), у зв`язку з чим строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України продовжуються на строк такої відпустки.
Головуючий суддя Главач І.А. по даній адміністративній справі перебував у відпустці з 23.09.2025 по 07.10.2025 згідно наказу від 15.09.2025 № 290-В, що підтверджується довідкою секретаря судового засідання (а.с. 85), у зв`язку з чим строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України продовжуються на строк такої відпустки.
Головуючий суддя Главач І.А. по даній адміністративній справі перебував на лікарняному з 30.10.2025 по 07.11.2025, у зв`язку з чим строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України продовжуються на строк періоду непрацездатності.
Головуючий суддя Главач І.А. по даній адміністративній справі перебував на лікарняному з 19.01.2026 по 30.01.2026, у зв`язку з чим строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України продовжуються на строк періоду непрацездатності.
12.06.2026 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" від відповідача надійшли додаткові пояснення у справі. У відзиві відповідач вказує, що комісією з питань надання відстрочки було розглянуто заяву ОСОБА_1 від 03.06.2025 року, яка надійшла до ІНФОРМАЦІЯ_6 , і, протоколом № 24 від 13.06.2025 було прийнято рішення про відмову в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Дії відповідача аргументовані тим, що позивач до поданої ним заяви про надання відстрочки не долучив всіх необхідних доказів того, що особа, за якою він здійснює догляд є особою другого ступеня споріднення та не підтверджено наявності у нього права на відстрочку відповідно до норм Закону. Крім того, відповідач вказує, що подана позивачем заява про надання відстрочки розглянута належним чином та позивачем отримано від відповідача відповідь у порядку, встановленому чинним законодавством. З огляду на вищезазначене, відповідач вважає, що діяв відповідно до вимог законодавства, а тому просив у задоволенні позову відмовити (а.с. 65-84).
Головуючий суддя Главач І.А. по даній адміністративній справі перебував у відпустці з 17.03.2026 по 20.03.2026 згідно наказу від 11.03.2026 № 19-В, у зв`язку з чим строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України продовжуються на строк такої відпустки.
Головуючий суддя Главач І.А. по даній адміністративній справі перебував на лікарняному з 18.05.2026 по 22.05.2026, у зв`язку з чим строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України продовжуються на строк періоду непрацездатності.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , 04.06.2025 з використанням засобів поштового зв`язку звернувся із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації до ІНФОРМАЦІЯ_6 на підставі пункту 14 частини 1 статті 23 Закону № 3543-ХІІ, у зв`язку з наявністю мачухи, яка потребує постійного догляду (а.с. 10).
До заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації позивачем долучено: 
копію свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 ;
копію паспорта громадянина України ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 ;
копію реєстраційного номера облікової картки платника податків ОСОБА_1 ;
копію витягу про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 ;
копію військово-облікового документу № 120420219309640200010 від 26.06.2024;
копію паспорта громадянина України ОСОБА_2 серії НОМЕР_3 ;
копію реєстраційного номера облікової картки платника податків ОСОБА_2 ;
копію витягу про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 ;
копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 419790;
копію пенсійного посвідчення ОСОБА_2 серії НОМЕР_4 ;
копію висновку лікарсько-консультативної комісії № 338 від 26.05.2025;
копію виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 636 від 19.02.2025;
копію виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 2468 від 12.05.2025;
копію виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 26.05.2025;
копію свідоцтва про смерть ОСОБА_3 серії НОМЕР_5 ;
копію свідоцтва про шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 серії НОМЕР_6 ;
копія повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_1 ;
копія повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_6 ;
копію свідоцтва про смерть ОСОБА_4 серії НОМЕР_7 ;
копію свідоцтва про смерть ОСОБА_6 серії НОМЕР_8 ;
копію акта обстеження житлово-побутових умов домогосподарства з метою підтвердження фактичного місця проживання осіб № 14 від 29.05.2025;
копію акта про встановлення факту здійснення особою постійного догляду № 72 від 28.05.2025;
копію заяви ОСОБА_2 про вибір військовозобов`язаного, який здійснюватиме догляд за особою з інвалідністю (зворотна сторона а.с. 10 – а.с. 26).
Факт долучення даних документів до поданої позивачем заяви підтверджується описом вхідного пакету документів (а.с. 9).
Дана заява була вручена представнику відповідача за довіреністю 09.06.2025, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення № 0740000281968 (зворотна сторона а.с. 9).
13.06.2025 ІНФОРМАЦІЯ_8 протоколом № 24 прийняв рішення про відмову в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, оскільки у заявника відсутнє право на відстрочку, у відповідності до статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", відсутні та недостатні документи, які надають право на відстрочку, а також відсутній ступінь споріднення (а.с. 27).
Про прийняте рішення ІНФОРМАЦІЯ_9 надіслав 13.06.2025 ОСОБА_1 на його адресу зареєстрованого місця проживання засобами поштового зв`язку повідомлення № 3470 від 13.06.2025, в якому зазначив що у заявника відсутнє право на відстрочку, у відповідності до статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", відсутні та недостатні документи, які надають право на відстрочку, а також відсутній ступінь споріднення (а.с. 27).
Також відповідач надіслав позивачу повідомлення № 3885 від 13.06.2025, яким повідомив позивача, що наявну у нього відстрочку було скасовано у зв`язку з смертю його батька (зворотна сторона а.с. 27).
Вважаючи дії відповідача щодо відмови у наданні відстрочки протиправними, з метою зобов`язання повторно розглянути заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та надати таку відстрочку, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд встановив таке.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частин 1, 2 статті 65 Конституції України, Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25 березня 1992 року № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (надалі, також – Закон № 2232-ХІІ).
Частиною 3 статті 1 Закону № 2232-ХІІ передбачено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
За приписами частини 7 статті 1 Закону № 2232-ХІІ виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі – територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ) введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. Також Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 оголошено загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.
У подальшому Указами Президента України воєнний стан та загальна мобілізація продовжувалися. Станом на дату розгляду справи воєнний стан та загальна мобілізація в Україні триває.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі – підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (надалі, також – Закон № 3543-XII).
Статтею 1 Закону № 3543-XII встановлено, що мобілізація – комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту – на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Відповідно до частини 5 статті 22 Закону № 3543-XII призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України – Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України – відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, – відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Підстави звільнення від призову на військову службу під час мобілізації передбачені статтею 23 Закону № 3543-XII.
Згідно з пунктом 13 частини 1 статті 23 Закону № 3543-XII, в редакції чинній на момент звернення до відповідача із заявою, передбачає, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані:
які мають одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати (крім випадків, якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі). У разі відсутності невійськовозобов`язаних осіб здійснювати догляд за особою з інвалідністю I чи II групи може лише одна особа з числа військовозобов`язаних за вибором такої особи з інвалідністю.
Згідно з пунктом 14 частини 1 статті 23 Закону № 3543-XII, в редакції чинній на момент звернення до відповідача із заявою, передбачає, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані:
які є членом сім`ї другого ступеня споріднення особи з інвалідністю I або II групи, зайняті постійним доглядом за нею (не більше одного та за умови відсутності членів сім`ї першого ступеня споріднення або якщо члени сім`ї першого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи). У разі відсутності членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення норма цього пункту поширюється на членів сім`ї третього ступеня споріднення особи з інвалідністю I або II групи.
Перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки (частина 7 статті 23 Закону № 3543-XII).
Відповідно до абзацу 1 пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 (надалі, також – Положення № 154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Пунктом 8 Положення № 154 визначено, що завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, здійснення контролю за його станом, зокрема в місцевих держадміністраціях, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та розвідувальних органів України), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі – Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів з приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі – збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі – пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.
Згідно із пунктом 11 вищевказаного Положення районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, зокрема, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних.
Одночасно суд враховує, що з 18.05.2024 набрав чинності Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, який визначає алгоритм отримання військовозобов`язаними особами відстрочки.
Відповідно до пунктів 56, 57 Порядку № 560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:
голова комісії – керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);
члени комісії – представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).
Згідно з пунктом 58 Порядку № 560, за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (військовозобов`язані СБУ чи розвідувальних органів – голові Комісії в Центральному управлінні або регіональному органі СБУ чи відповідному розвідувальному органі) за місцем перебування на військовому обліку заяву за формою згідно з додатком 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Під час подання заяви військовозобов`язаний пред`являє військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі). Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації в день її подання. Органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації зобов`язані оформити відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язаним працівникам (державним службовцям), які заброньовані у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, а також посадовим (службовим) особам, зазначеним у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5, у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, на території якого вони розміщуються (Центральному управлінні або регіональних органах СБУ або відповідному підрозділі розвідувальних органів, де військовозобов`язані працівники перебувають на військовому обліку). До відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями подаються документи, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Відповідні органи, в яких працюють посадові (службові) особи, зазначені у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5, надсилають засвідчену в установленому законодавством порядку копію довідки про надання таким особам відстрочки за формою згідно з додатком 6 до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу СБУ або відповідного підрозділу розвідувальних органів, у якому така особа перебуває на військовому обліку.
За змістом абзаців 2, 3 пункту 58-1 Порядку № 560, військовозобов`язані, які відповідно до закону зобов`язані утримувати осіб, зазначених у пункті 13 частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", зазначають у заяві (додаток 4) про відсутність інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані утримувати осіб, зазначених у пункті 13 частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", а за умови наявності кількох військовозобов`язаних – додають заяву особи з інвалідністю I або II групи за формою згідно з додатком 15, в якій зазначається прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) особи, яку особа з інвалідністю обирає для здійснення свого утримання. Військовозобов`язані, зайняті постійним доглядом за членами сім`ї другого ступеня споріднення, які є особами з інвалідністю I або II групи, зазначеними у пункті 14 частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", зазначають у заяві (додаток 4) про відсутність членів сім`ї першого ступеня споріднення особи, за якою вони здійснюють догляд. Військовозобов`язані, зайняті постійним доглядом за членами сім`ї третього ступеня споріднення, які є особами з інвалідністю I або II групи, зазначеними у пункті 14 частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", зазначають у заяві (додаток 4) про відсутність членів сім`ї першого і другого ступеня споріднення особи, за якою вони здійснюють догляд.
За правилом, передбаченим абзацом 4 пункту 58-1 Порядку № 560, районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки або його відділ за місцем перебування на військовому обліку військовозобов`язаного, який відповідно до закону зобов`язаний утримувати осіб, зазначених у пункті 13 частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", або здійснює постійний догляд за особами, зазначеними у пунктах 9 і 14 частини першої статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, під час прийняття рішення про надання відстрочки від призову на військову службу за призовом під час мобілізації перевіряє перебування такого військовозобов`язаного на військовому обліку, родинні зв`язки військовозобов`язаного та особи, яку відповідно до законодавства зобов`язаний утримувати військовозобов`язаний або за якою здійснює постійний догляд, наявність інших осіб, місце проживання яких задекларовано/зареєстровано за адресою задекларованого/ зареєстрованого місця проживання військовозобов`язаного або особи, яка перебуває на утриманні або потребує постійного догляду, з використанням відомостей Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, Державного реєстру актів цивільного стану громадян, інших інформаційних систем, реєстрів та баз даних, у тому числі шляхом інформаційного обміну.
Відповідно до пункту 13 Додатку 5 до Порядку № 560, до заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону № 3543-ХІІ додаються:
для батьків військовозобов`язаного з числа осіб з інвалідністю I чи II групи або батьків дружини (чоловіка) військовозобов`язаного з числа осіб з інвалідністю I чи II групи – один із таких документів, що підтверджує інвалідність: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, або посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або пенсійне посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю", "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю", в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою, затвердженою Мінсоцполітики; заява за формою згідно з додатком 15 (у разі потреби) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові (за наявності) особи, яку вона обирає для здійснення свого утримання;
для військовозобов`язаного, який має одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи, – документи, що підтверджують родинні зв`язки (свідоцтво про народження);
для військовозобов`язаного, який має одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, – документи, що підтверджують родинні зв`язки (свідоцтво про народження дружини (чоловіка) та свідоцтво про шлюб);
для військовозобов`язаного, який має одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, – один із таких документів, що підтверджує неможливість інших осіб, які не є військовозобов`язаними та зобов`язані за законом утримувати одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, або висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу в постійному догляді за формою, затвердженою МОЗ, або документ, що підтверджує перебування під арештом (крім домашнього арешту), або відбування покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі.
Відповідно до пункту 14 Додатку 5 до Порядку № 560, до заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 14 частини 1 статті 23 Закону № 3543-ХІІ додаються:
для військовозобов`язаного, який зайнятий постійним доглядом за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I чи II групи, – документи, що підтверджують родинні зв`язки другого ступеня споріднення (рідні брати та сестри, баба та дід з боку матері і з боку батька, онуки), один із таких документів, що підтверджує неможливість членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьки, чоловік (дружина), діти, у тому числі усиновлені) здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю I чи II групи: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, або висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу члена сім`ї першого ступеня споріднення в постійному догляді за формою, затвердженою МОЗ, а також документи про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд або акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду (додаток 8);
для військовозобов`язаного, який зайнятий постійним доглядом за членом сім`ї третього ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I чи II групи, – документи, що підтверджують родинні зв`язки третього ступеня споріднення (дядьки, тітки, племінники та племінниці), один із таких документів, що підтверджує неможливість членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю I чи II групи: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, або висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу члена сім`ї першого або другого ступеня споріднення в постійному догляді за формою, затвердженою МОЗ, а також документи про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд або акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду (додаток 8);
для особи, за якою здійснюється догляд, – один із таких документів, що підтверджує інвалідність особи: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, або посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або пенсійне посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю", "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю", в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою, затвердженою Мінсоцполітики.
За наявності технічної можливості відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період може оформлятися та надаватися автоматично у разі створення запиту на її оформлення військовозобов`язаним через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз (банків) даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (пункт 59 Порядку № 560).
Відповідно до пункту 60 Порядку № 560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.
Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.
На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.
Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.
У разі позитивного рішення у протоколі окремо зазначається строк, на який надано відстрочку, та строк дії відповідних законних підстав (настання обставин, за яких особа втрачає законні підстави на відстрочку). У разі відмови у наданні відстрочки у протоколі зазначаються причини такої відмови. 
Про відмову у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляється письмово із зазначенням причини відмови за формою згідно з додатком 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.
До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період надається на строк дії відповідних законних підстав, але не більш як на строк проведення мобілізації, встановлений Указом Президента України. У разі продовження строку проведення мобілізації відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язаному продовжується, але не більш як до настання обставин, за яких особа втрачає законні підстави на відстрочку.
Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, надана (оформлена) відповідно до пунктів 57-58-1 цього Порядку, у разі продовження строку проведення мобілізації продовжується районним (міським) територіальним центром комплектування та соціальної підтримки без повторного надання військовозобов`язаним документів, що підтверджують право на відстрочку, за наявності у нього законних підстав на відстрочку (відповідно до раніше поданих військовозобов`язаним документів для оформлення відстрочки) на строк, установлений Указом Президента України про продовження строку проведення мобілізації, але не більш як до настання обставин, за яких особа втрачає законні підстави для відстрочки, шляхом внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформації про зміну дати закінчення дії відстрочки.
Відстрочка посадовим (службовим) особам, зазначеним у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5, надається на строк їх перебування на відповідній посаді територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, зазначеним в абзаці другому пункту 58 цього Порядку (Центральним управлінням або регіональними органами СБУ чи відповідним підрозділом розвідувальних органів). У разі звільнення зазначених посадових (службових) осіб чи переведення на посаду, не зазначену в підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5, відповідний орган державної влади, інший державний орган в одноденний строк інформує шляхом надсилання листа відповідний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, який оформив військовозобов`язаному відстрочку, для її анулювання, а також територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління або регіональний орган СБУ або відповідний підрозділ розвідувальних органів, у яких така особа перебуває на військовому обліку.
За змістом пункту 61 Порядку № 560, військовозобов`язані, які здійснюють постійний догляд за особами, зазначеними у пунктах 9 і 14 частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", та не отримують компенсації (допомоги, надбавки) на догляд за ними, для розгляду питання надання їм відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації звертаються за встановленням факту здійснення постійного догляду із заявою у довільній формі на ім`я керівника виконавчого органу сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її утворення) ради, районної у м. Києві військової адміністрації за адресою задекларованого/ зареєстрованого місця проживання особи, зазначеної у пунктах 9 і 14 частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", за якою здійснюється догляд. У заяві повинні бути зазначені такі відомості про військовозобов`язаного, який здійснює постійний догляд: прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), адреса задекларованого/зареєстрованого місця проживання, контактні дані, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті); відомості про особу, за якою здійснюється постійний догляд (прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), адреса зареєстрованого/задекларованого місця проживання, контактні дані, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті).
Військовозобов`язані, які здійснюють постійний догляд за особами, зазначеними у пунктах 9 і 14 частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", до заяви, зазначеної в абзаці першому цього пункту, додають документи, визначені у підпунктах 9 і 14 додатка 5 (крім акта про встановлення факту здійснення особою постійного догляду (додаток 8).
Районні, міські держадміністрації (військові адміністрації), виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад для розгляду документів щодо встановлення факту здійснення військовозобов`язаним постійного догляду за особами, зазначеними у пунктах 9 і 14 частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", утворюють постійно діючу комісію із встановлення факту здійснення особою постійного догляду.
Комісія із встановлення факту здійснення особою постійного догляду здійснює розгляд заяви протягом десяти календарних днів з дати її подання.
До складу комісії із встановлення факту здійснення особою постійного догляду можуть входити депутати місцевої ради, представники виконавчих органів місцевого самоврядування, громадських організацій загальною чисельністю не менше ніж п`ять осіб.
Під час своєї роботи комісія із встановлення факту здійснення особою постійного догляду:
відвідує місце проживання особи, за якою здійснюється постійний догляд, зазначене у заяві військовозобов`язаного, для встановлення факту здійснення постійного догляду;
перевіряє відомості щодо наявності/відсутності інших осіб, які здійснюють постійний догляд за особою, зазначеною в заяві, зокрема інформацію щодо наявних прийнятих структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, міських держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад рішень про надання соціальних послуг з догляду за особою, за якою здійснює догляд військовозобов`язаний, за її задекларованим/зареєстрованим місцем проживання.
За результатами роботи комісія із встановлення факту здійснення особою постійного догляду складає та надає військовозобов`язаному акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду (додаток 8).
Повертаючись до обставин справи, суд зауважує наступне.
ОСОБА_1 04.06.2025 з використанням засобів поштового зв`язку звернувся із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації до ІНФОРМАЦІЯ_6 на підставі пункту 14 частини 1 статті 23 Закону № 3543-ХІІ, у зв`язку з наявністю мачухи, яка потребує постійного догляду.
До заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації позивачем долучено:
копію свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 ;
копію паспорта громадянина України ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 ;
копію реєстраційного номера облікової картки платника податків ОСОБА_1 ;
копію витягу про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 ;
копію військово-облікового документу № 120420219309640200010 від 26.06.2024;
копію паспорта громадянина України ОСОБА_2 серії НОМЕР_3 ;
копію реєстраційного номера облікової картки платника податків ОСОБА_2 ;
копію витягу про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 ;
копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 419790;
копію пенсійного посвідчення ОСОБА_2 серії НОМЕР_4 ;
копію висновку лікарсько-консультативної комісії № 338 від 26.05.2025;
копію виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 636 від 19.02.2025;
копію виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 2468 від 12.05.2025;
копію виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 26.05.2025;
копію свідоцтва про смерть ОСОБА_3 серії НОМЕР_5 ;
копію свідоцтва про шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 серії НОМЕР_6 ;
копія повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_1 ;
копія повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_6 ;
копію свідоцтва про смерть ОСОБА_4 серії НОМЕР_7 ;
копію свідоцтва про смерть ОСОБА_6 серії НОМЕР_8 ;
копію акта обстеження житлово-побутових умов домогосподарства з метою підтвердження фактичного місця проживання осіб № 14 від 29.05.2025;
копію акта про встановлення факту здійснення особою постійного догляду № 72 від 28.05.2025;
копію заяви ОСОБА_2 про вибір військовозобов`язаного, який здійснюватиме догляд за особою з інвалідністю.
Таким чином, у поданій заяві позивач просив надати йому відстрочку у зв`язку із здійсненням догляду за особою, яка є членом сім`ї другого чи третього ступеня споріднення.
13.06.2025 ІНФОРМАЦІЯ_8 протоколом № 24 прийняв рішення про відмову в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, оскільки у заявника відсутнє право на відстрочку, у відповідності до статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", відсутні та недостатні документи, які надають право на відстрочку, а також відсутній ступінь споріднення між заявником та особою, яка потребує догляду.
Перевіряючи правомірність прийнятого відповідачем рішення, суд звертає увагу на наступне.
Згідно з пунктом 14 частини 1 статті 23 Закону № 3543-XII, в редакції чинній на момент звернення до відповідача із заявою, передбачає, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані:
які є членом сім`ї другого ступеня споріднення особи з інвалідністю I або II групи, зайняті постійним доглядом за нею (не більше одного та за умови відсутності членів сім`ї першого ступеня споріднення або якщо члени сім`ї першого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи). У разі відсутності членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення норма цього пункту поширюється на членів сім`ї третього ступеня споріднення особи з інвалідністю I або II групи.
Відповідно до пункту 14 Додатку 5 до Порядку № 560, до заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 14 частини 1 статті 23 Закону № 3543-ХІІ додаються:
для військовозобов`язаного, який зайнятий постійним доглядом за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I чи II групи, – документи, що підтверджують родинні зв`язки другого ступеня споріднення (рідні брати та сестри, баба та дід з боку матері і з боку батька, онуки), один із таких документів, що підтверджує неможливість членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьки, чоловік (дружина), діти, у тому числі усиновлені) здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю I чи II групи: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, або висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу члена сім`ї першого ступеня споріднення в постійному догляді за формою, затвердженою МОЗ, а також документи про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд або акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду (додаток 8);
для військовозобов`язаного, який зайнятий постійним доглядом за членом сім`ї третього ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I чи II групи, – документи, що підтверджують родинні зв`язки третього ступеня споріднення (дядьки, тітки, племінники та племінниці), один із таких документів, що підтверджує неможливість членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю I чи II групи: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, або висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу члена сім`ї першого або другого ступеня споріднення в постійному догляді за формою, затвердженою МОЗ, а також документи про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд або акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду (додаток 8);
для особи, за якою здійснюється догляд, – один із таких документів, що підтверджує інвалідність особи: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, або посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або пенсійне посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю", "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю", в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою, затвердженою Мінсоцполітики.
Аналіз наведеного переліку документів дає підстави для висновку, що для прийняття рішення про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації заявник подає органу територіального центру комплектування та соціальної підтримки пакет документів, які підтверджуватимуть належність особи до осіб другого чи третього ступеня споріднення, підтверджуватимуть наявність у такої особи інвалідності, відсутність інших осіб, які можуть здійснювати догляд за такою особою.
Суд зазначає, що чинне законодавство не визначає кола осіб, які належать до кола осіб другого ступеня споріднення. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що відповідач відносить до кола осіб другого ступеня споріднення рідних братів та сестер військовозобов`язаного, бабусь та дідусів, а також онуків. До кола осіб третього ступеня споріднення, відповідно до норм Порядку № 560, належать дядьки, тітки, племінники та племінниці.
Відповідно до норм підпункту 14.1.263 пункту 14.1 статті 14 розділу І Податкового кодексу України, членами сім`ї фізичної особи першого ступеня споріднення для цілей розділу IV Податкового кодексу України вважаються її батьки, її чоловік або дружина, діти такої фізичної особи, у т.ч. усиновлені.
Як зазначається, членами сім`ї фізичної особи другого ступеня споріднення для цілей розділу IV Податкового кодексу України вважаються її рідні брати та сестри, її баба та дід з боку матері і з боку батька, онуки.
Ступінь споріднення має вирішальне значення при вирішенні питання спадкування за законом. Черговість спадкування за законом, а відповідно і ступінь споріднення визначають положення Цивільного кодексу України.
Відповідно до частини 1 статті 1262 Цивільного кодексу України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.
Відповідно до частини 1 статті 1263 Цивільного кодексу України, у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця.
Таким чином, норми Цивільного кодексу України визначають дещо звужене коло осіб, які належать до кола осіб другого та третього ступеня споріднення.
Однак, жодна із наведених норм не передбачає належності мачухи до кола осіб другого чи третього ступеня споріднення.
Норми Сімейного кодексу України не визначають ступенів споріднення та не встановлюють належності мачехи до будь-якого із ступенів споріднення.
За обставинами справи, ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 14 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". Однак, суд зауважує, що позивачем не надано відповідачу та суду документів, які підтверджують належність ОСОБА_2 до осіб, які є особами другого чи третього ступеня споріднення відносно ОСОБА_1 . Натомість, позивачем зазначається в позовній заяві та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 є його мачухою, що виключає її належність до кола осіб другого чи третього ступеня споріднення.
Оскільки, позивачем не підтверджено факту другого чи третього ступеня споріднення із особою, щодо якої він здійснює догляд, то, у зв`язку з цим, прийняте відповідачем рішення є правомірним та не підлягає скасуванню.
Суд звертає увагу позивача, що відповідач належним чином встановив відсутність у позивача права на відстрочку на підставі пункту 14 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", оскільки позивач не здійснює постійного догляду за особою другого чи третього ступеня споріднення, що підтверджується матеріалами справи та не спростовано позивачем.
Позивачем у позовній заяві заявлено наступні позовні вимоги:
"– визнати бездіяльність комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 , на заяву ОСОБА_1 , подану до укомплектувану, згідно додатків 4,5 Положення № 560 від 11.06.2024, встановити протиправною, а прийняте рішення, що прийняте комісією ІНФОРМАЦІЯ_2 встановити незаконним та його скасувати;
– зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 , в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно, в т.ч. відповідно ст. 272 СК України, розглянути заяву ОСОБА_1 , що подана згідно додатків 4,5 Положення № 560 від 11.06.2024, щодо можливості підстав для надання ОСОБА_1 , відстрочки від мобілізації на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та відповідних доказів щодо здійснення ним догляду за ОСОБА_2 , примірник якого вручити позивачу;".
Матеріалами справи підтверджується подання позивачем заяви про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 14 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Доказів звернення до відповідача із заявою про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" матеріали справи не містять.
Суд зазначає, що дискреційні повноваження – це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення.
Тобто дискреційні повноваження – це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.
Суд зауважує, що у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин, оскільки адміністративний суд не вправі перебирати на себе повноваження суб`єкта публічної адміністрації, реалізуючи за нього процедурні дії, ухвалювати рішення чи проводити адміністративну процедуру. 
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
При цьому, згідно з частиною 4 статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача – суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
За приписами вказаної норми у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.
Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.
Отже, зобов`язання судовим рішенням суб`єкта владних повноважень до вчинення конкретних дій (прийняття конкретних рішень) можливе, за загальним правилом, лише за умови почергового встановлення судом двох обставин: позивач на момент звернення до відповідного суб`єкта владних повноважень забезпечив виконання всіх без винятку вимог закону для отримання конкретного рішення; зобов`язання суб`єкта владних повноважень розглянути повторно звернення позивача з урахуванням висновків суду є недоцільним (об`єктивно встановлено безальтернативність рішення суб`єкта владних повноважень, яке може бути прийняте за встановлених судом обставин у конкретній справі).
Відтак, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.
Тобто, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.
Проаналізувавши матеріали справи, суд встановив, що між сторонами відсутні спірні відносини щодо надання позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". Оскільки позивач не звертався до відповідача із заявою про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", то, право позивача у цьому аспекті не є порушеним, оскільки йому не було відмовлено у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Суд звертає увагу також на те, що вирішення судом питання про наявність чи відсутність у позивача права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" буде однією з неприпустимих форм втручання у дискреційні повноваження відповідача, який уповноважений законодавчими та підзаконними нормативно-правовими актами вирішувати питання про надання особі відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Адміністративний суд не може підміняти собою орган державної влади та перебирати на себе дискреційні повноваження щодо вирішення питання про надання відстрочки. Вирішення позовних вимог у даній ситуації в заявленій позивачем формі призведе до того, що фактично, перевірку заяви про надання відстрочки та її розгляд здійснюватиме суд, оскільки заяви такого змісту до відповідача подано не було.
Варто зауважити, що завдання суду полягає у перевірці законності прийнятого рішення, а не підміні державного органу, до компетенції якого належить розгляд відповідних питань.
В контексті аналізованої ситуації варто зауважити, що питання вибору підстави для відстрочки є виключною автономією особи, яка подає заяву про надання відстрочки, як і сама реалізація особою права на подання заяви про надання відстрочки для отримання відповідної відстрочки. Чинне законодавство не передбачає можливості, в т.ч. і органам територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки самостійно обирати підставу для відстрочки та надавати особі відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на іншій підставі, ніж про це просить військовозобов`язана особа.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.
Слід зазначити, що частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Так, згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява № 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994, серія A, №303-A, пункт 29).
Крім того, згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок про необґрунтованість позовних вимог, з огляду на що у задоволенні позову необхідно відмовити.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:
В задоволенні позову відмовити. 
Копію рішення надіслати представнику позивача та відповідачу через підсистему "Електронний суд".
Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ "Мої справи".
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_9 , АДРЕСА_1 );
відповідач – ІНФОРМАЦІЯ_4 в особі 1-го відділу (код ЄДРПОУ 09816232, АДРЕСА_2 ).

Суддя  Главач І.А.