ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2026 року	Львів	Справа № 300/887/23 пров. № А/857/31554/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Обрізко І.М., 
суддів Іщук Л.П., Глушка І.В., 

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 червня 2025 року, прийняте суддею Біньковською Н.В. у м. Івано - Франківську, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,-

встановив:

ОСОБА_1 (надалі також – позивач) звернувся з позовом до ГУ ДПС в Івано-Франківській області (надалі також – відповідач) про визнання протиправною відмову №6878/6/09-19-13-06-14 від 09.08.2022 та зобов`язання скасувати податкові повідомлення-рішення (ППР) №0002534-1302-0921 від 17.08.2018, №0115847-5113-0921 від 28.05.2019, №0075241-5133-0921 від 17.06.2020, №0595618-2407-0921 від 21.05.2021, податковий борг в сумі 67089 грн 55 коп., звільнити майно з податкової застави.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 червня 2025 позов задоволено частково: визнано протиправними та скасовано ППР ГУ ДФС в Івано-Франківській області №0002534-1302-0921 від 17.08.2018, №0115847-5113-0921 від 28.05.2019 та ППР ГУ ДПС в Івано-Франківській області №0075241-5133-0921 від 17.06.2020, №0595618-2407-0921 від 21.05.2021. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Суд, зазначив, що у справі № 300/644/20 в судовому порядку було встановлено, що рішення Насташинської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області від 05.06.2016 «Про встановлення ставок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» та від 14.05.2018 «Про місцеві податки і збори» в частині встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є протиправними та були прийняті не у спосіб та не в порядку, встановленому законом. 
За таких обставин відсутні підстави для застосування ставки податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, затвердженої рішеннями Насташинської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області від 05.06.2016 «Про встановлення ставок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» та від 14.05.2018 «Про місцеві податки і збори», при розрахунку позивачеві податкових зобов`язань з вказаного податку. 
Щодо позовної вимоги позивача про визнання протиправною відмови відповідача №6878/6/09-19-13-06-14 від 09.08.2022, то суд зазначив, що матеріали справи не містить відомостей про оскарження наведених податкових повідомлень-рішень в адміністративному порядку. 
Лист-відповідь відповідача не є рішенням податкового органу, а містить виключно роз`яснення щодо розміру, підстав та порядку нарахування позивачу податку на нерухоме майно згідно оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. Відтак, в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. 
Стосовно позовної вимоги позивача про зобов`язання контролюючий орган скасувати податковий борг в сумі 67089,55 грн, в тому числі 63452,14 грн податкового зобов`язання і 3637,41 грн пені, та звільнити майно - нежитлову будівлю (корівник) по АДРЕСА_1 з податкової застави, то така вимога є передчасною, відтак, не підлягає до задоволення.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС в Івано - Франківській області подало апеляційну скаргу. Вважає, що вказане судове рішення прийняте із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.
В апеляційній скарзі зазначає, що предметом спору є оскарження податкової вимоги, а не оскарження підстав виникнення боргу, тобто оскарження податкових повідомлень -рішень, якими нараховано суму податкового боргу в розмірі - 67 089,55 грн.
В даному випадку податкова вимога є правомірною, оскільки винесена контролюючим органом у встановленому порядку згідно ст.59 Податкового кодексу України.
Звертається увага, що платник податків не звертався до контролюючого органу з позовом про оскарження рішення, на підставі якого виник податковий борг. Оскільки податковий борг не оскаржувався і є таким, що нарахований згідно чинного законодавства, тому в даному випадку оскаржувана вимога є правомірною так як сформована на наявний борг, який не скасований з інших підстав.
Просить скасувати рішення суду та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову.
ОСОБА_1 у відзиві звертає увагу, що твердження апелянта зводяться до переписування апеляційної скарги у справі щодо оскарження податкової вимоги, що є недоречним у даній справі.
Звертає увагу, що саме по собі скасування рішень Насташинської сільської ради від 05.06.2016 «Про встановлення ставок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» та від 14.05.2018 «Про місцеві податки» є підставою для скасування податкових повідомлень – рішень.
Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – без змін.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд у повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що у власності ОСОБА_1 перебуває нерухоме майно: нежитлова будівля, площею 1528,7 кв.м, за адресою АДРЕСА_1 .
17.08.2018 ГУ ДФС в Івано-Франківській області прийнято ППР форми «Ф» за №0002534-1302-0921, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2017 рік на суму 24459,20 грн (а.с.49).
28.05.2019 ГУ ДФС в Івано-Франківській області прийнято ППР форми «Ф» за №0115847-5113-0921, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018 рік на суму 28456,75 грн.
10.03.2020 контролюючим органом прийнято рішення про опис майна у податкову заставу за №463/10/09-19-51-10-16, що перебуває у власності ОСОБА_1 (а.с.58).
На підставі вказаного рішення відповідно до акту опису майна за №5/51-10 від 11.03.2020, описано майно позивача, серед якого нежитлова будівля, площею 1528,7 кв.м, за адресою АДРЕСА_1 (а.с.99).
Податкова застава описаного майна зареєстрована у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на підтвердження чого сформовано витяг (а.с.61).
17.06.2020 ГУ ДПС в Івано-Франківській області прийнято ППР форми «Ф» за №0075241-5133-0921, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік на суму 19137,80 грн (а.с.62).
21.05.2021 ГУ ДПС в Івано-Франківській області прийнято ППР форми «Ф» за №0595918-2407-0921, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік на суму 19855,14 грн (а.с.76).
13.10.2021 контролюючим органом складено податкову вимогу № 0033831-1305-0903 про те, що станом на 12.10.2021 сума податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, становить 67089,55 грн, у тому числі 63452,14 грн податкові зобов`язання та 3637,41 грн пеня (а.с.89).
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.11.2018 в адміністративній справі №0940/1934/18, яке набрало законної сили 27.03.2019, у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування ППР №0002534-1302-0921 від 17.08.2018, відмовлено. Вказане податкове повідомлення-рішення оскаржувалось позивачем з підстав того, що нежитлова будівля, площею 1528,7 кв.м, за адресою АДРЕСА_1 , в розумінні пункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.04.2021 в адміністративній справі №300/644/20, яке набрало законної сили 18.02.2023, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Насташинської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області від 05.06.2016 «Про встановлення ставок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки». Визнано протиправним та скасовано рішення Насташинської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області від 14.05.2018 «Про місцеві податки та збори», в частині встановлення податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки. 
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.06.2021 в адміністративній справі №300/939/20, яке набрало законної сили 02.12.2021, в задоволенні позову Головного управління ДПС в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в загальній сумі 28096,61 грн, що виникла внаслідок несплати узгоджених сум податкових зобов`язань за 2018 рік згідно ППР №0115847-5113-0921 від 28.05.2019 в сумі 24459,20 грн, а також 3637,41 грн нарахованої пені, відмовлено.
12.07.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив скасувати ППР №0002534-1302-0921 від 17.08.2018 на суму 24459,20 грн, №0115847-5113-0921 від 28.05.2019 на суму 28456,75 грн, №0075241-5133-0921 від 17.06.2020 на суму 19137,80 грн, №0595618-2407-0921 від 21.05.2021 на суму 19855,14 грн, а також звільнити майно - нежитлову будівлю (корівник) по АДРЕСА_1 з податкової застави (а.с.5).
Головне управління ДПС в Івано-Франківській області листом від 09.08.2022 №6878/6/09-19-13-06-14 повідомило позивача про те, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від у справі №300/644/20, визнано незаконними та скасовані рішення Насташинської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області від 05.06.2016 та від 14.05.2018, на підставі яких нараховувались податкові зобов`язання, однак ГУ ДПС в Івано-Франківській області не брало участі в розгляді вказаної справи, оскільки учасниками справи були ОСОБА_1 та Бурштинська міська рада. Стосовно рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.06.2021 в справі №300/939/20 контролюючим органом здійснено всі заходи згідно вимог чинного законодавства. Вказано, що ОСОБА_1 не оскаржувалися винесені ГУ ДПС в Івано-Франківській області ППР щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості від 17.08.2018 №0002534-1302-0921 в сумі 24459,20 грн, від 28.05.2019 №0115847-5113-0921 в сумі 28456,75 грн, від 17.06.2020 №0075241-5133-0921 в сумі 19137,80 грн, від 21.05.2021 №0595618-2407-0921 в сумі 19855,14 грн, тому підстави щодо скасування вищезазначених податкових повідомлень-рішень відсутні. Зазначено, що згідно даних ІАС «Податковий блок» на основі винесених вказаних податкових повідомлень-рішень станом на 09.08.2022 сума заборгованості ОСОБА_1 по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, складає 67089,55 грн. Станом на 09.08.2022 згідно даних ІАС «Податковий блок» сума заборгованості ОСОБА_1 по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості складає 67089,55 грн, а тому відсутні підстави для звільнення майна платника податків з податкової застави (а.с.6).
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.09.2022 в адміністративній справі №300/7003/21, яке набрало законної сили 12.01.2023, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу ГУ ДПС в Івано-Франківській області № 0033831-1305-0903 від 13.10.2021 в частині суми податкового боргу 44316 гривень 04 копійки. Відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ГУ ДПС в Івано-Франківській області в частині вимоги про визнання протиправною та скасування податкової вимоги ГУ ДПС в Івано-Франківській області № 0033831-1305-0903 від 13.10.2021 щодо суми податкового боргу 18775 гривень 96 копійок. Відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ГУ ДПС в Івано-Франківській області про зобов`язання ГУ ДПС в Івано-Франківській області звільнити з податкової застави (арешту) майно ОСОБА_1 .
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПК України.
Згідно із статтею 266 пунктом 266.1 підпунктом 266.1.1 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Відповідно до статті 266 пункту 266.2 підпункту 266.2.1 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Згідно із статтею 266 пунктом 266.3 підпунктом 266.3.1 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
Відповідно до статті 266 пункту 266.3 підпункту 266.3.2 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Згідно із статтею 266 пунктом 266.5 підпунктом 266.5.1 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує три відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Статтею 266 пунктом 266.4 ПК України встановлено, що база оподаткування об`єкта/ об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшується, зокрема, б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів. При цьому пільги з податку, передбачені підпунктами 266.4.1 та 266.4.2 цього пункту, для фізичних осіб не застосовуються до: об`єкта/об`єктів оподаткування, якщо площа такого/таких об`єкта/об`єктів перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, встановленої підпунктом 266.4.1 цього пункту; об`єкта/об`єктів оподаткування, що використовуються їх власниками з метою одержання доходів (здаються в оренду, лізинг, позичку, використовуються у підприємницькій діяльності).
Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у порядку визначеному статтею 266 пунктом 266.7 підпунктом 266.7.1 ПК України, зокрема: б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів зменшеної відповідно до підпунктів «а» або «б» підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті та відповідної ставки податку; г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів «б» і «в» цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості; ґ) за наявності у власності платника податку об`єкта (об`єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів «а» - «г» цього підпункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об`єкт житлової нерухомості (його частку).
Статтею 266 пунктом 266.7 підпунктом 266.7.3ПК України передбачено, що платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем проживання (реєстрації) для проведення звірки даних щодо: об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.
Отже, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а для об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що знаходяться у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи з загальної площі кожного окремого об`єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об`єкт.
Податковим кодексом України, зокрема статтею 8, передбачені загальнодержавні та місцеві податки і збори. Відповідно до пункту 8.3 цієї статті до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.
Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному Податковим кодексом України. Згідно із статтею 12 пунктом 12.3 ПК України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.
При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов`язково визначаються об`єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов`язкові елементи, визначені статтею 7 цього Кодексу, з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.
Копія прийнятого рішення про встановлення місцевих податків чи зборів або про внесення змін до них надсилається в електронному вигляді у десятиденний строк з дня прийняття до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та зборів, але не пізніше 1 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін до них. Контролюючі органи не пізніше 10 липня поточного року складають зведену інформацію про розмір та дату встановлення ставок місцевих податків та зборів на відповідних територіях та подають її в електронній формі центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, не пізніше 15 липня поточного року оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті зведену інформацію про розмір та дату встановлення ставок місцевих податків та зборів на відповідних територіях.
Позивач вважає неправомірним нарахування відповідачем грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, при визначенні суми якого, останній керувався рішенням органу місцевого самоврядування, а саме, рішення Насташинської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області від 05.06.2016 «Про встановлення ставок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» та від 14.05.2018 «Про місцеві податки та збори», що в свою чергу, тягне за собою незаконність оскарженого податкового повідомлення-рішення.
Судом встановлено, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.04.2021 в адміністративній справі №300/644/20, яке набрало законної сили 18.02.2023, визнано протиправними та скасовано рішення Насташинської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області від 05.06.2016 «Про встановлення ставок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» та рішення Насташинської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області від 14.05.2018 «Про місцеві податки та збори», в частині встановлення податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки.
Тобто рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду у справі №300/644/20 визнано протиправним та скасовано рішення Насташинської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області, на підставі яких відповідачем прийнято оскаржувані податкові повідомлення - рішення.
Згідно із статтею 78 частиною 4 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Частиною 10 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВР встановлено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.
Суд у справі №300/644/20 встановив, що рішення Насташинської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області від 05.06.2016 «Про встановлення ставок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» та рішення Насташинської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області від 14.05.2018 «Про місцеві податки та збори» прийняті не у спосіб та не в порядку, встановленому законом.
Підставою для такого рішення суду слугувало, серед іншого, те, що рішення Насташинської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області від 05.06.2016 «Про встановлення ставок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» не було оприлюднене ні в офіційних друкованих виданнях, ні на офіційному веб-сайті відповідача. Також Насташинською сільською радою не забезпечено оприлюднення рішення від 14.05.2018 у встановленому законом порядку. З огляду на такі обставини суд дійшов висновку, що недотримання процедури щодо оприлюднення оскаржуваних рішень є порушенням вимог статті 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації» і статей 9, 13 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» та свідчать про незаконність прийнятих відповідачем рішень.
Апеляційний суд не заперечує, що частина друга статті 265 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду, не регулює питань щодо можливості застосування нормативно-правових актів, визнаних судом протиправними. Предметом її регулювання є встановлення моменту втрати чинності нормативно-правовим актом, визнаним судом нечинним.
Водночас, колегія суддів наголошує на неможливості зобов`язати платника податків виконати положення нормативно-правового акта, визнаного судом протиправним та таким, що прийнятий поза межами повноважень, не в порядку та спосіб, передбачені законом.
З урахуванням наведених вище обставин справи та норм чинного законодавства, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції у цій справі, що визнання протиправним і скасування у судовому порядку рішень Насташинської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області від 05.06.2016 «Про встановлення ставок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» та від 14.05.2018 «Про місцеві податки та збори» унеможливлює їх застосування при обчисленні ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, саме з моменту його прийняття.
Колегія суддів наголошує, що застосування до фізичних/юридичних осіб нормативно-правових актів, які є протиправними, у будь-якому випадку є незаконним.
Відтак, твердження суду першої про те, що протиправні положення рішень Насташинської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області від 05.06.2016 та від 14.05.2018 не можуть бути застосовані до позивача, повністю відповідають чинному законодавству.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 10 березня 2020 у справі №160/1088/19.
Крім того, слід зазначити, що постановою Верховного Суду від 08.02.2024 у справі №260/2988/21 визначено, що застосування до фізичних/юридичних осіб нормативно-правових актів, які є протиправними, у будь-якому випадку є незаконним та унеможливлює його застосування при обчисленні ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, саме з моменту його прийняття.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Таким чином, колегія суддів не надає оцінки судовому рішенню в частині відмови у задоволенні позовних вимог.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Апеляційний суд при прийнятті даного рішення також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява №303-A, п. 29).
Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області залишити без задоволення.
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 червня 2025 року у справі №300//887/23 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	І. М. Обрізко 	
судді	 	Л. П. Іщук 	
 	 	І. В. Глушко