Справа № 201/3470/26
Провадження № 3/201/829/2026

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2026 року м. Дніпро
Суддя Соборного районного суду міста Дніпра Гончаренко В.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП НП України, стосовно  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , притягнутого за ст. 124 КУпАП, –
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 07 березня 2026 року о 14 годині 01 хвилин, керуючи автомобілем «Пежо», д/н НОМЕР_1 , на перехресті нерівнозначних доріг вул. Ірпінська та просп. Науки в м. Дніпрі, виїжджаючи з другорядної дороги, не надав переваги у русі, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем «КІА», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який слідував по головній дорозі просп. Науки, після чого автомобіль «Пежо» продовжив некерований рух, здійснивши наїзд на припаркований понад правим краєм проїзної частини автомобіль «ВАЗ», д/н НОМЕР_3 , що був залишений на місці стоянки водієм ОСОБА_3 . Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 16.11 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам.
ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що в час та місці, зазначені в протоколі, на перехресті нерівнозначних доріг, виїжджаючи з другорядної дороги, він оглянув перехрещення проїзних частин та побачив справа від себе пішохідний перехід, на який в той момент вийшли пішоходи і транспорт, що слідував по головній дорозі справа став гальмувати, у зв`язку з чим він став перетинати означене перехрестя з невеликою швидкістю, однак несподівано побачив як справа наближається автомобіль «КІА», водій якого збільшував швидкість, внаслідок чого їх траєкторії руху перетнулись між собою, що призвело до наслідків, які настали, а також до некерованого руху автомобіля «Пежо», який зіткнувся з припаркованим понад правим краєм проїзної частини автомобілем «ВАЗ». На його думку, він не порушував правил дорожнього руху та безпечно став перетинати нерівнозначне перехрестя, оскільки автомобілі, що слідували головною дорогою зменшували швидкість перед пішохідним переходом, при цьому інших перешкод для перетинання перехрестя у нього не було. 
Дослідивши під час судового розгляду позиції учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення, а також надані останніми докази, ознайомившись з матеріалами справи, суд доходить висновку про винуватість правопорушника ОСОБА_1 з огляду на наступне.
Так, винуватість особи, яка притягується до адміністративної відповідальності підтверджується: схемою місця дорожньо-транспортної події від 07 березня 2026 року, на якій з одного боку зображена ділянка дороги, де відбулась подія зіткнення, попередні напрямки руху водіїв та місце розташування транспортних засобів після цього, при цьому з координат розміщення останніх на проїзній частині дійсно вбачається, що зіткнення на перехресті нерівнозначних доріг відбулось в результаті того, що водій автомобіля «Пежо», д/н  НОМЕР_1 , –  ОСОБА_1  не надав дороги іншому водієві автомобіля «КІА», д/н НОМЕР_2 , –  ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі та, в незалежності від свого подальшого напрямку руху, мав перевагу по відношенню до попереднього водія, водночас зі зворотного боку даної схеми зазначено перелік видимих пошкоджень причетних транспортних засобів, механізм заподіяння яких повністю відповідає події даного зіткнення, викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно  ОСОБА_1 ; матеріалами відеозаписів з камери зовнішнього спостереження, на яких зафіксована подія адміністративного правопорушення за участю причетних транспортних засобів за обставин, установлених вище та обставин, викладених в протоколі; поясненнями водіїв-учасників події ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 608621 від 07 березня 2026 року, чим в сукупності доводиться, що  ОСОБА_1  дійсно вчинив правопорушення за зазначених обставин.
Вищевикладене повністю підтверджується матеріалами відеозаписів обставин дорожньої-транспортної пригоди з камер зовнішнього спостереження, ракурс яких охоплює ділянку дороги, де відбулось зіткнення. Так, відтворені відео-дані повністю зіставляються з фактичними обставинами справи, а також дозволяють безпосередньо пересвідчитися суду у зафіксованих в протоколі відомостях, зокрема про те, що до перехрестя нерівнозначних доріг водій автомобіля «Пежо», д/н  НОМЕР_1 , наближався по другорядній дорозі, однак не надав дороги водію автомобіля «КІА», д/н НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі та незалежно від напрямку свого подальшого руху мав перевагу, тобто право на першочерговий проїзд перехрестя стосовно інших учасників дорожнього руху, у тому числі попереднього водія, який, всупереч вимозі дати дорогу, не зупинився та продовжив рух, внаслідок чого траєкторії руху вказаних учасників дорожнього руху перетнулись між собою, що призвело до наслідків, які настали, а також до некерованого руху автомобіля «Пежо», д/н  НОМЕР_1 , який зіткнувся із припаркованим автомобілем «ВАЗ», д/н НОМЕР_3 . Таким чином діями водія ОСОБА_1 було спричинено наслідки, які настали, оскільки згідно з п. 1.10 Правил дорожнього руху України термін дати дорогу означає вимогу до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів, якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість. 
Оцінюючи як доказ зазначений відеозапис обставин дорожньо-транспортної події, потрібно звернути увагу, що його зміст повністю зіставляється з відомостями, зафіксованими у схемі місця ДТП від 07 березня 2026 року, зокрема відносно часу та місця зіткнення, дорожніх умов та обстановки на проїзній частині, а також взаємного розташування транспортних засобів після зіткнення, що в свою чергу дозволяє зробити висновок про належність та допустимість такого доказу, який відповідно доводить наявність порушень п. 16.11 Правил дорожнього руху України в діях водія  ОСОБА_1 .
Водночас аргументи сторони захисту щодо порушення іншим водієм правил дорожнього руху не заслуговують на увагу при розгляді даної адміністративної справи, оскільки під час її розгляду провадження здійснюється лише в рамках фактичних обставин, викладених у даному протоколі стосовно водія ОСОБА_1 та встановлення в його діях порушень Правил дорожнього руху України. До того ж достовірно було встановлено, що водій ОСОБА_2 до зіткнення слідував по головній дорозі та знаходився в усталеному стані при виїзді на перетинання проїзних частин, а отже дії останнього не могли викликати наслідки, що настали, оскільки він рухався у напрямку, що був обраний ним раніше, в той час коли саме водій ОСОБА_1 виїхав з другорядної дороги та наблизився до смуги руху попереднього водія, у зв`язку з чим їх траєкторії руху перетнулись між собою.
Підсумовуючи вищевикладене, а також даючи оцінку дослідженим вище доказам з точки зору їх достатності та взаємозв`язку між собою для прийняття обґрунтованого процесуального рішення, суд вважає безперечним та доведеним той факт, що водієм  ОСОБА_1  було порушено правила дорожнього руху, які призвели до дорожньо-транспортної події з автомобілями «КІА» та «ВАЗ».
Отже, враховуючи, що згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, доходить висновку про доведеність вини правопорушника в порушенні водієм транспортного засобу правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
При визначені виду і розміру стягнення, застосовуючи практику Європейського суду з прав людини, зокрема по справі «Ізмайлов проти Росії» від 16 жовтня 2008 року, суд враховує, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи, а тому, з огляду на характер і конкретні обставини вчиненого правопорушення, особистість правопорушника, ступінь його вини, майновий стан і обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність, а також те, що вчинене правопорушення не являє собою великої суспільної небезпеки, оскільки не заподіяло скільки-небудь значної шкоди суспільним чи державним інтересам, так само як і правам та свободам громадян або іншим, охоронюваним законом цінностям, разом з цим є обґрунтовані підстави, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не буде допускати подібного надалі, суд вважає за необхідне, у відповідності до ст. 22 КУпАП, звільнити правопорушника від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення і обмежитись усним зауваженням, у зв`язку з чим згідно з п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП провадження по справі підлягає закриттю.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 22, 283, 284 КУпАП, суд –

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
На підставі ст. 22 КУпАП звільнити  ОСОБА_1  від адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП за малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням та провадження по справі закрити.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Соборний районний суд міста Дніпра протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Постанова набрала чинності:

Суддя: В.М. Гончаренко