П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/8963/25	

Перша інстанція: суддя Птичкіна В.В.,
повний текст судового рішення
складено 06.11.2025, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Голуб В.А.,
суддів: Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2025 року у справі № 400/8963/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправними та скасування п. 1 наказу від 24.07.2025 № 2140 і наказу від 07.08.2025 № 799 о/с, поновлення на посаді з 07.08.2025 та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, що містить вимоги:
визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (далі - Управління або відповідач) від 24.07.2025 № 2140 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських БПОП (стрілецький) ГУНП в Миколаївській області" (далі - Наказ № 2140), відповідно до якого було вирішено застосувати до інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) Головного управління Національної поліції в Миколаївській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;
визнати протиправним та скасувати наказ Управління від 07.08.2025 № 799 о/с "По особовому складу" (далі - Наказ № 799), яким, згідно з пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закону № 580), звільнено зі служби в поліції інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) Головного управління Національної поліції в Миколаївській області лейтенанта поліції Приму В.М.;
поновити ОСОБА_2 на посаді з 07.08.2025;
стягнути з Управління на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2025 року суд відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій вказав, що суд першої інстанції помилково кваліфікував його дії як дисциплінарний проступок, дійшовши висновку про відсутність об`єктивних причин для невиконання наказу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 07.07.2025 № 702 о/с ДСК «Про відрядження працівників поліції ГУНП в Миколаївській області» (далі Наказ № 702). Проте матеріалами справи підтверджено, що мати позивача є особою з інвалідністю II групи, яка потребує постійного догляду, про що і було повідомлено відповідача шляхом проставлення відмітки «опікун».
Апелянт також звернув увагу, що навіть за умови визнання дій проступком, суд першої інстанції невірно застосував норми щодо вибору виду стягнення, ігноруючи принципи пропорційності та врахування пом`якшуючих обставин.
З огляду на вказане, позивач просить суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.11.2025 у справі № 400/8963/25 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовну заяву задовольнити.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому вказав, що стан здоров`я матері позивача не є об`єктивною перешкодою для виконання позивачем наказу. Крім того, представник Національної поліції зауважує, що на момент встановлення ІІ групи інвалідності матері позивача (а саме 29.11.2023) остання не потребувала постійного стороннього догляду.
Поряд із цим, відповідач вказав, що позивач фактично не здійснював постійного догляду за своєю матір`ю, оскільки з 24.06.2024 він проходить службу в РПОП (стрілецький), який дислокується у м. Миколаєві, та протягом 41 дня перебував у відрядженні в Житомирській області, тоді як мати позивача проживає у с. Баловне, Миколаївській області.
Також представник відповідача зауважив, що застосоване дисциплінарне стягнення за проступок, зміст якого полягає у невиконанні наказу під час дії воєнного стану, не може бути визнано надмірним. Тому відповідач просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах Національної поліції у період з 23.03.2023.
07.07.2025 начальник Управління видав наказ № 702 о/с ДСК "Про відрядження працівників поліції ГУНП в Миколаївській області" (арк. 104). Згідно з Наказом № 702, з 10.07.2025 ОСОБА_1 мав відбути у відрядження у підпорядкування командира зведених підрозділів Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " для виконання бойових (спеціальних) завдань.
У відомості про ознайомлення з Наказом № 702 позивач 08.07.2025 поставив підпис, а у стовпчику "примітка (перебування на лікарняному, відпустці, вихідному дні)" вказав: "опікун" (арк. 114).
18.07.2025 начальник УГІ Управління звернувся до начальника Управління з доповідною запискою "Про можливе порушення службової дисципліни окремими поліцейськими БПОП (стрілецький) ГУНП в Миколаївській області". У доповідній записці вказано, що група поліцейських, які мали відбути у відрядження згідно з Наказом № 702, у відрядження не відбули.
18.07.2025 начальник Управління видав наказ № 2069 "Про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії". У преамбулі наказу вказано про можливе порушення службової дисципліни "… окремими поліцейськими БПОП (стрілецький) ГУНП в Миколаївській області, що призвело до невиконання вимог наказу ГУНП в Миколаївській області від 07.07.2025 № 702о/с-ДСК …".
У поясненнях (арк. 96), що були дані 21.07.2025 під час службового розслідування, на запитання: "Чи погодились Ви (під час ознайомлення) виконати вищевказані вимоги наказу від 07.07.2025 № 702 о/с-ДСК "Про відрядження працівників поліції ГУГП в Миколаївській області"? Якщо не погодились, то чому? Якщо погодились, то чому не виконали вимоги зазначеного наказу?" ОСОБА_1 вказав: "Так погодився, але не в змозі, тому що моя мати ОСОБА_3 інвалід ІІ групи, яка потребує постійного догляду". До пояснень ОСОБА_1 додав (арк. 22-24):
довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 29.11.2023 серія 12 ААА № 508992 (далі - довідка), в якій вказано, що ОСОБА_3 є особою з ІІ групою інвалідністю (безстроково), та їй доступна легка надомна праця;
оформлений Новоодеським ЦПМСД висновок від 27.06.2024 № 64/2 про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги на непрофесійній основі (далі - висновок). У висновку вказано, що ОСОБА_3 рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи. Висновок надається для одержання компенсації фізичною особою, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі;
складений 04.03.2025 акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду (далі - акт). В акті члени відповідної комісії зазначили, що факт здійснення позивачем постійного догляду за матір`ю підтверджено. Акт складений за формою, що встановлена додатком 8 до затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 "Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період" (зі змінами, що були внесені постановою Кабінету Міністрів України від 16.08.2024 № 930).
24.07.2025 дисциплінарна комісія склала "Висновок службового розслідування за фактом можливого порушення службової дисципліни з боку окремих поліцейських батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) Головного управління Національної поліції в Миколаївській області" (далі – Висновок, а.с.130-161). Так, комісія дійшла висновку про наявність в діях позивача дисциплінарного проступку, яка полягає у невиконанні вимог Наказу № 702.
Дисциплінарна комісія дійшла висновку про порушення позивачем вимог пунктів 1, 2, 3, 4, 6 та 13 частини третьої статті 1, частини першої статті п`ятої Дисциплінарного статуту Національної поліції, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут), пунктів 1, 2 частини першої статті 18, частини першої статті 64 Закону № 580, абзаців п`ятого, шостого, сьомого, восьмого пункту 1 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179, наказу Управління від 31.12.2024 № 3410 "Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в підрозділах ГУНП в Миколаївській області", пунктів 1.1, 1.2 розділу VII Положення про батальйон поліції особливого призначення (стрілецький), затвердженого наказом Управління від 04.10.2024 № 242, підпунктів 1, 2 пункту 1 розділу VII Положення про підрозділи поліції особливого призначення, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 04.12.2017 № 987, пунктів 2.9, 2.13 посадової інструкції інспектора взводу № 1 БПОП (стрілецький) Управління, що виразилось "… у невиконанні бойового наказу ГУНП в Миколаївській області від 07.07.2025 № 702 о/с ДСК "Про відрядження поліцейських батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Миколаївській області". Комісія відзначила "… високий рівень безвідповідальності в умовах діючого воєнного стану та посиленого варіанту службової діяльності, нехтування Присяги поліцейського, неналежне ставлення до служби та характер проступку" та запропонувала застосувати до інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) Головного управління Національної поліції в Миколаївській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.
Пунктом 1 спірного наказу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області № 2140 від 24.07.2025 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських БПОП (стрілецький) ГУНП в Миколаївській області" було вирішено застосувати до інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) Головного управління Національної поліції в Миколаївській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції (а.с.37-48).
Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 07.08.2025 № 799 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України (а.с.18).
Не погоджуючись із прийнятими наказами позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову місцевий суд вказав на відсутність доказів того, що позивач є опікуном своєї матері- ОСОБА_3 . Крім того зазначив, що стан здоров`я матері позивача не є об`єктивною перешкодою у виконанні позивачем наказу. 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Згідно з приписами п. 1 і п. 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України».
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Згідно з пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначені в Дисциплінарному статуті Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII.
Визначення поняття «службова дисципліна» міститься в ч. 1 ст. 1 Дисциплінарного статуту та означає дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Дисциплінарного статуту наказ є формою реалізації службових повноважень керівника, згідно з якими визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа. Наказ має бути чітко сформульований і не може допускати подвійного тлумачення.
Частиною 1 ст. 5 Дисциплінарного статуту визначено, що поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика. За приписами ч.2 цієї статті, за відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу.
Згідно з ч. 1 ст. 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
За приписами ст. 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.
Статтею 14 Дисциплінарного статуту встановлено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, медіа (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
У разі надходження до органу поліції матеріалів про вчинення поліцейським адміністративного правопорушення, що складені в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення, службове розслідування не призначається, а рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності приймається на підставі зазначених матеріалів.
Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.
За приписами ст. 29 Дисциплінарного статуту у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.
Протягом 10 днів з дня підписання наказу про застосування дисциплінарного стягнення прямий керівник посадової особи, яка застосувала дисциплінарне стягнення, має право його пом`якшити, застосувати суворіше дисциплінарне стягнення або звільнити поліцейського від дисциплінарної відповідальності, якщо встановить невідповідність такого стягнення ступеню тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та вини (ч. 3 ст. 29 Дисциплінарного статуту).
Як зазначає відповідач та не заперечується позивачем, ОСОБА_1 разом з іншими поліцейськими батальйону не виконав наказ ГУНП в Миколаївській області № 702 о/с ДСК від 07.07.2025 «Про відрядження поліцейських батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Миколаївській області» та не прибув у підпорядкування командира Об`єднаної штурмової бригади НПУ «Лють» у визначену цим наказом дату.
При ознайомленні з наказом позивач проставив примітку «опікун». Поряд з цим, під час надання пояснень в ході проведення службового розслідування, ОСОБА_1 надав відповідачу:
довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 29.11.2023 серія 12 ААА № 508992, в якій вказано, що ОСОБА_3 (мати позивача) є особою з ІІ групою інвалідністю (безстроково), та їй доступна легка надомна праця;
оформлений Новоодеським ЦПМСД висновок від 27.06.2024 № 64/2 про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги на непрофесійній основі. У висновку вказано, що ОСОБА_3 рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи. Висновок надається для одержання компенсації фізичною особою, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі;
складений 04.03.2025 акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду. В акті члени відповідної комісії зазначили, що факт здійснення позивачем постійного догляду за матір`ю підтверджено. Акт складений за формою, що встановлена додатком 8 до затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 "Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період" (зі змінами, що були внесені постановою Кабінету Міністрів України від 16.08.2024 № 930).
З матеріалів справи вбачається, що висновок від 27.06.2024 № 64/2 дійсний до 26.06.2025. Тобто станом на момент видання відповідачем спірного наказу від 07.08.2025 доказів на підтвердження того, що мати позивача потребувала постійного стороннього догляду, позивачем надано не було.
При цьому у довідці до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 29.11.2023 серії 12 ААГ № 508992 не зазначено, що ОСОБА_4 потребує постійного стороннього догляду. Більш того, у вказаній довідці зазначено, що матері позивача доступна легка надомна праця.
Надання позивачем оновленого висновку та акта про встановлення факту здійснення особою постійного догляду не спростовує того, що на момент видання спірних наказів належними та допустимими доказами не було підтверджено факт надання сторонньої допомоги ОСОБА_4 та наявність у неї потреби в такому догляді. Оновлені документи прийнятті вже після винесення рішення Миколаївським окружним адміністративним судом від 06 листопада 2025 року та самого факту невиконання Наказу № 702 та не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог ч. 4 ст. 308 КАС України, оскільки вони не були та не могли бути подані до суду першої інстанції в силу часу їх виготовлення.
Щодо доводу апелянта про невірно обраний відповідачем вид стягнення, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з частиною третьою статті 19 Дисциплінарного статуту, під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
Підставою для застосування до поліцейського дисциплінарних стягнень є вчинення дій, що порушують службову дисципліну. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини працівника органів поліції, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого керівник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні порушника складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтувавши при цьому своє рішення у відповідному наказі, зокрема, в частині обрання виду стягнення серед установлених законом.
Проаналізувавши зміст статті 29 Дисциплінарного статуту, у постанові від 23.11.2023 у справі № 420/14443/22 Верховний Суд зауважив, що вказаною нормою встановлено правило, відповідно до якого за вчинення поліцейським кожного наступного дисциплінарного проступку неможливо застосувати таке саме або менш суворе дисциплінарне стягнення, якщо це прямо не передбачено цією нормою. Іншими словами, згадана норма визначає, що дисциплінарне стягнення накладається в порядку зростання, а не застосовується послідовно.
У цій же постанові Верховний Суд підсумував, що повноваження керівника щодо обрання одного з видів дисциплінарного стягнення у період дії воєнного стану залишаються дискреційними, але з урахуванням особливості його застосування, визначеного у статті 29 Дисциплінарного статуту, зокрема, з дотриманням порядку зростання.
Вказані висновки підтримані Верховним Судом і у постановах від 29.02.2024 у справі № 260/5566/22, від 21.03.2024 у справі № 380/4470/23.
У постанові від 07.03.2024 у справі № 420/3952/20 Верховний Суд зауважив, що визначення виду дисциплінарного стягнення є дискреційними повноваженнями відповідача. При цьому, суд вправі лише перевірити аргументованість, вмотивованість застосованого виду дисциплінарного стягнення, в аспекті вимог статті 19 Дисциплінарного статуту.
Позивач проходив службу у БПОП (стрілецький), до завдань якого віднесено, у тому числі, участь в обороні Україні.
На переконання суду, застосоване відповідачем дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції за дисциплінарний проступок, зміст якого полягає у невиконанні бойового наказу під час дії воєнного стану в країні, не може бути визнано надмірним. При цьому позивач не надав належних та допустимих доказів, які б спростовували суть виявленого порушення.
Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС України.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права та норми процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Розподіл судових витрат не здійснюється у зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2025 року у справі № 400/8963/25, - залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2025 року у справі № 400/8963/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправними та скасування п. 1 наказу від 24.07.2025 № 2140 і наказу від 07.08.2025 № 799 о/с, поновлення на посаді з 07.08.2025 та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку виключно у випадках, передбачених ч. 4 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач 		В.А. Голуб	
Судді	  	Ю.В. Осіпов   В.О. Скрипченко