КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 квітня 2026 року Київ № 320/29354/23
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Леонтовича А.М., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в:
I. Зміст позовних вимог
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі – позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі – відповідач), у якому просив суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови зарахувати до страхового стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на отримання пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи з 01.01.1992 по 31.01.1993, з 13.04.1993 по 31.10.1993, з 04.04.1994 по 26.04.1994, з 03.06.1994 по 01.03.1996 та обчислення стажу роботи з 06.04.1989 по 31.01.1993 в одинарному розмірі;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати ОСОБА_1 період його роботи з 06.04.1989 по 31.01.1993 як роботу в районі Крайньої Півночі на пільгових умовах, а саме один рік роботи за один рік і шість місяців, зарахувати до страхового стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на отримання пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи з 01.01.1992 по 31.01.1993, з 13.04.1993 по 31.10.1993, з 04.04.1994 по 26.04.1994, з 03.06.1994 по 01.03.1996 і провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 23.06.2023.
II. Позиція позивача та заперечення відповідача
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та має право на зарахування періодів його роботи з 06.04.1989 по 31.01.1993 як роботу в районі Крайньої Півночі на пільгових умовах, а саме один рік роботи за один рік і шість місяців, а також на зарахування до страхового стажу позивача, що дає право на отримання пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періодів роботи з 01.01.1992 по 31.01.1993, з 13.04.1993 по 31.10.1993, з 04.04.1994 по 26.04.1994, з 03.06.1994 по 01.03.1996, проте відповідачем безпідставно обмежено в реалізації названого права та відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії з 23.06.2023.
Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. 
III. Процесуальні дії у справі
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.09.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.
Із урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України та наділений адміністративною процесуальною дієздатністю, що підтверджено паспортом серії НОМЕР_1 .
Зі змісту позовної заяви сліду, що відповідно до трудової книжки та довідки від 11.07.2013 № 25165, у період з 06.04.1989 по 31.01.1993 позивач працював в Артілі старателів «Прогрес» в районі Крайньої Півночі. 
Крім того, зазначив, що згідно із записами трудової книжки (записи 18-25), позивач працював з 01.01.1992 по 31.01.1993, з 13.04.1993 по 31.10.1993, з 04.04.1994 по 26.04.1994, з 03.06.1994 по 01.03.1996 на території Російської Федерації.
Так, відповідно до довідки Артілі старателів «Прогрес» від 11.07.2013 № 25165, позивач працював повний робочій день у режимі повного робочого тижня в районі Крайньої Півночі у період з 06.04.1989 по 15.10.1989 – 0 років 6 місяців 10 днів, з 21.03.1990 по 31.10.1990 – 0 років 7 місяців 11 днів, з 11.03.1991 по 24.10.1991 – 0 років 7 місяців 14 днів, з 16.02.1992 по 31.08.1992 – 0 років 6 місяців 16 днів, з 03.06.1994 по 31.10.1994 – 0 років 4 місяці 29 днів та з 30.03.1995 по 04.08.1995 – 0 років 4 місяці 6 днів. Всього 3 роки 0 місяців 26 днів. Зазначено, що трудові договори в Артілі старателів «Прогрес» не укладались. Підстава видачі довідки: особові рахунки за 1989, 1990, 1991-1995 роки, картка Т2, книга наказів за 1989, 1990, 1991-1995 роки.
Крім того, згідно з довідкою артілі старателів «Прогрес» від 11.07.2013 № 25165, позивач перебував у відпустці без утримання у період з 16.10.1989 по 20.03.1990, з 01.11.1990 по 10.03.1991, з 25.10.1991 по 15.02.1992, з 01.09.1992 по 31.01.1993, з 01.11.1994 по 29.03.1995, з 05.08.1995 по 01.03.1996. Підстава видачі довідки: особові рахунки за 1989, 1990-1996 роки, картка Т2, книга наказів за 1989, 1990-1996 роки.
Відповідно до записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 , із 06.04.1989 по 31.01.1993 працював газоелектрозварником в Артілі старателів «Прогрес», що відноситься до району Крайньої Півночі (Республіка Саха (Якутія)) (записи 18-19).
Згідно із записами 20-21, прийнятий в члени акціонерної Артілі старателів, де працював з 13.04.1993 по 31.10.1993; записи 22-23 – працював газоелектрозварником в артілі «Інагли» (район Крайньої Півночі) у період з 04.04.1994 по 26.04.1994; записи 24-25 – працював електрозварником акціонерної артілі старателів «Прогрес», що відноситься до району Крайньої Півночі (Республіка Саха (Якутія)) у період з 03.06.1994 по 01.03.1996.
Як видно з матеріалів справи, позивачем до відповідача було подано заяву від 23.05.2023, відповідно до якої просив зарахувати до трудового стажу періоди його роботи з 01.01.1992 по 31.01.1993, з 13.04.1993 по 31.10.1993, з 04.04.1994 по 26.04.1994, з 03.06.1994 по 01.03.1996, а також з 06.04.1989 по 31.01.1993 як роботу в районі Крайньої Півночі на пільгових умовах, а саме один рік роботи за один рік і шість місяців.
У відповідь на заяву відповідач листом від 21.07.2023 повідомив, що за матеріалами електронної пенсійної справи документи, які підтверджують укладання позивачем строкових трудових угод та користування пільгами, передбаченими законом, - відсутні, оскільки підставою для пільгового обчислення стажу в районах Крайньої Півночі і прирівняних до них районів, можуть бути трудові книжки або письмовий трудовий договір, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі тощо.
Крім того, зазначили, що до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території РРФСР по 31.12.1991. Однак, з 01.01.2023 Російська Федерації припиняє участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. 
Вважаючи дії відповідача про відмову в зарахуванні до страхового стажу відповідних періодів роботи протиправними, позивач звернувся з позовом до суду.
V. Норми права, які застосував суд
За правилами частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною третьою статті 46 Конституції України визначено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Спірні правовідносини врегульовані нормами Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення», Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до частини першої статті 24 Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж – період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).
Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
VI. Оцінка суду
Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».
Підпунктом «д» пункту 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 «Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.
Відповідно до статті 3 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 № 1908-VII «Про розширення пільг на осіб, що працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», скорочено тривалість трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960, з п`яти до трьох років та передбачено надання зазначених пільг особам, які прибули в ці райони і місцевості з власної ініціативи, за умови укладення ними трудових договорів на строк три роки, а на островах Північного Льодовитого океану два роки.
Згідно з пунктом 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» зазначено, що працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, після 01.03.1960 зараховуватиза один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.
Системний аналіз указаних положень дає підстави стверджувати, що достатньою та необхідною правовою підставою для обчислення стажу роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях із застосуванням пільгового коефіцієнту (один рік за один рік і шість місяців) є сукупність наступних обставин: 1) документальне підтвердження наявності в особи стажу роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях; 2) поширення на особу в період її роботи в таких місцевостях пільг, регламентованих Указами Президії ВР СРСР від 10.02.1960 та від 29.09.1967 та Постановою № 148.
При цьому, основним документом, підтверджуючим факт роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях є її трудова книжка, а також ці обставини можуть підтверджуватися й іншими документами, зокрема архівною довідкою.
Указаний висновок викладений у постанові Верховного суду від 21.08.2019 у справі № 750/1717/16-а.
Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на які розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 і від 26.09.1967 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», визначений постановою Ради Міністрів СРСР № 1029 від 10.11.1967.
Суд констатує відсутність спору між сторонами, що місцевість, де працював позивач, відносилась до районів Крайньої Півночі.
Стаття 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Згідно з абзацом 3 пункту 5 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими зазначеними нормативно-правовими актами.
Отже, законодавство визначило, що основним та достатнім документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, хоча наявність стажу може доводитись і іншими документами, якими є трудовий договір або довідки про роботу.
Тобто достатньо одного з перерахованих документів, а не їх сукупності.
Як убачається з відомостей трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 , із 06.04.1989 по 31.01.1993 працював газоелектрозварником в Артілі старателів «Прогрес», що відноситься до району Крайньої Півночі (Республіка Саха (Якутія)) (записи 18-19).
Згідно із записами 20-21, прийнятий в члени акціонерної Артілі старателів, де працював з 13.04.1993 по 31.10.1993; записи 22-23 – працював газоелектрозварником в артілі «Інагли» (район Крайньої Півночі) у період з 04.04.1994 по 26.04.1994; записи 24-25 – працював електрозварником акціонерної артілі старателів «Прогрес», що відноситься до району Крайньої Півночі (Республіка Саха (Якутія)) у період з 03.06.1994 по 01.03.1996.
Крім того, відповідно до довідки Артілі старателів «Прогрес» від 11.07.2013 № 25165, позивач працював повний робочій день у режимі повного робочого тижня в районі Крайньої Півночі у період з 06.04.1989 по 15.10.1989 – 0 років 6 місяців 10 днів, з 21.03.1990 по 31.10.1990 – 0 років 7 місяців 11 днів, з 11.03.1991 по 24.10.1991 – 0 років 7 місяців 14 днів, з 16.02.1992 по 31.08.1992 – 0 років 6 місяців 16 днів, з 03.06.1994 по 31.10.1994 – 0 років 4 місяці 29 днів та з 30.03.1995 по 04.08.1995 – 0 років 4 місяці 6 днів. Всього 3 роки 0 місяців 26 днів. Зазначено, що трудові договори в Артілі старателів «Прогрес» не укладались. Підстава видачі довідки: особові рахунки за 1989, 1990, 1991-1995 роки, картка Т2, книга наказів за 1989, 1990, 1991-1995 роки.
Згідно з довідкою артілі старателів «Прогрес» від 11.07.2013 № 25165, позивач перебував у відпустці без утримання у період з 16.10.1989 по 20.03.1990, з 01.11.1990 по 10.03.1991, з 25.10.1991 по 15.02.1992, з 01.09.1992 по 31.01.1993, з 01.11.1994 по 29.03.1995, з 05.08.1995 по 01.03.1996. Підстава видачі довідки: особові рахунки за 1989, 1990-1996 роки, картка Т2, книга наказів за 1989, 1990-1996 роки.
Суд зауважує, що трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу в районі Крайньої Півночі, а саме відомості про підприємство, назву посади, дані про реквізити наказу про прийняття та звільнення з роботи; ці записи є належним та допустимим доказом підтвердження трудового стажу позивача.
Аналіз наведених нормативно-правових актів свідчить про те, що посилання відповідача на неможливість включення до стажу спірних періодів роботи позивача у зв`язку з відсутністю трудового договору, є безпідставними, оскільки зазначене підтверджено записами в трудовій книжці, яка є основним документом.
Таким чином, оскільки судом не встановлено недостовірності або неточності вказаних записів, зазначене не може бути підставою для не зарахування спірних періодів до його страхового стажу.
За приписами частини четвертої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.
Ураховуючи подання заяви від 23.05.2023 про перерахунок пенсії – 23.06.2023, суд доходить висновку про те, що пенсію слід перерахувати позивачу саме з 01.07.2023 - з першого числа наступного місяця, оскільки заяву було подано ним після 15 числа.
Із урахуванням викладеного, суд доходить висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог.
VII. Висновок суду
Згідно із частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).
Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку про часткове задоволення позову.
VIІI. Розподіл судових витрат
Відповідно до частини першої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
За приписами частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Судом установлено, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн, тож із урахуванням часткового задоволення позовних вимог, підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у відповідності до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України 536,80 грн.
Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови зарахувати до страхового стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на отримання пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи з 01.01.1992 по 31.01.1993, з 13.04.1993 по 31.10.1993, з 04.04.1994 по 26.04.1994, з 03.06.1994 по 01.03.1996 та обчислення стажу роботи з 06.04.1989 по 31.01.1993 в одинарному розмірі.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (код ЄДРПОУ: 42098368; місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16) зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) період його роботи з 06.04.1989 по 31.01.1993 як роботу в районі Крайньої Півночі на пільгових умовах, а саме один рік роботи за один рік і шість місяців, зарахувати до страхового стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на отримання пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи з 01.01.1992 по 31.01.1993, з 13.04.1993 по 31.10.1993, з 04.04.1994 по 26.04.1994, з 03.06.1994 по 01.03.1996 і провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 01.07.2023.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (код ЄДРПОУ: 42098368; місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Леонтович А.М.