справа № 761/8958/14-ц головуючий у суді І інстанції Левицька Т.В.
провадження № 22-ц/824/5822/2026 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.

П О С Т А Н О В А
Іменем України

29 квітня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд 
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О., 
суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,
за участю секретаря Надточий К.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2025 року, постановлену під головуванням судді Левицької Т.В., у м. Києві, у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Сидія Олега Володимировича від 10 січня 2024 року про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 (перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича) з виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду міста Києва від 12 травня 2011 року № 2-8132/2010, стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Преміум Лігал Колекшн», - 

В С Т А Н О В И В: 

У липні 2024 року  ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, у якій просив суд скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Сидія Олега Володимировича від 10 січня 2024 року про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2 з виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду міста Києва від 12 травня 2011 року № 2-8132/2010.
Скарга обґрунтована тим, що Шевченківським районним судом м. Києва 12 травня 2011 року видано виконавчий лист № 2-8132/2010 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованості по кредитному договору у розмірі 80 415,96 доларів США, що згідно з офіційним курсом валют НБУ становить 623 651,04 грн., судовий збір у розмірі 1700.00 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн., всього 625 471,49 грн. Заявник зазначає, що 24 червня 2024 року він отримав від приватного виконавця Білецького І.М. поштове відправлення № 0503883839660, в якому містилася Інформація про виконавче провадження № НОМЕР_2 із зазначенням ідентифікатора для доступу до інформації про це виконавче провадження. 24 червня 2024 року ОСОБА_1 ознайомився з постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. від 10 січня 2024 року та з електронними матеріалами виконавчого провадження. Постанову про відкриття виконавчого провадження від приватного виконавця боржник не отримував. За вказаних обставини він вважає, що скаргу подав у строк, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 449 ЦПК України. ОСОБА_1 вказує, що на зворотній сторінці виконавчого листа № 2-8132/2010, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 12 травня 2011 року, містяться відмітки виконавців, зокрема виконавця Протченко Б.О. із зазначенням дати та відповідного пункту, статті закону, а саме - 21 вересня 2015 року п. 6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», що означає, що 21 вересня 2015 року державний виконавець відмовив у відкритті виконавчого провадження, оскільки виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону (п. 6 ст. 26 Закону «Перо виконавче провадження). Також міститься відмітка виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із зазначенням, а саме - 21 листопада 2023 року п. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», що означає, що 21 листопада 2023 року виконавчий документ повернуто стягувачу у зв`язку з поданням останнім письмової заяви про повернення виконавчого документа. Також заявник вказує, що згідно з інформацією з Автоматизованої системи виконавчих проваджень відносно ОСОБА_1 02 березня 2016 року Франківським ВДВС у м. Львові відкрито виконавче провадження № НОМЕР_3, стягувачем у якому зазначено ТОВ «Преміум Лігал Колекшн», стан виконавчого провадження завершено. Після цього, 10 січня 2024 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 на підставі заяви ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» про примусове виконання виконавчого листа від 12 травня 2011 року № 2-8132/2010, виданого Шевченківським районним судом міста Києва. Виходячи з викладеного, заявник вважає, що оскільки 02 березня 2016 року Франківським ВДВС у м. Львові було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_3 на підставі виконавчого документа, а строк пред`явлення виконавчого документа розпочався заново з 03 березня 2016 року і закінчився - 02 березня 2019 року, тому, на думку заявника, при зверненні до приватного виконавця Білецького І.М. із заявою від 26 грудня 2023 року № 2276-ПЛК стягувач пропустив строк пред`явлення даного виконавчого документа до виконання. У зв`язку з викладеним, ОСОБА_1 вважає, що вказана постанова приватного виконавця є незаконною, оскільки порушує його права та інтереси.
УхвалоюШевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2025 року у задоволенні скарги  ОСОБА_1 відмовлено.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду через не повне з`ясування судом обставин справи, які мають суттєве значення для її правильного вирішення, невідповідність висновків суду обставинам справи та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити скаргу.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги  ОСОБА_1 , посилається на аналогічні обставини викладені ним у скарзі, та зазначає, що оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 від 10 січня 2024 року з виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду міста Києва від 12 травня 2011 року №2-8132/2010 винесена приватним виконавцем Сидієм О.В. на підставі Договору про заміщення приватного виконавця Білецького І.М. від 04 січня 2024 року, відтак ця постанова приватного виконавця не відповідає вимогам Закону «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та є незаконною, у зв`язку з чим підлягає скасуванню. Іншою підставою незаконності оскаржуваної постанови приватного виконавця є пропуск стягувачем строків пред`явлення виконавчого документа до виконання, передбачених ст.12 Закону «Про виконавче провадження». 
У відзиві на апеляційну скаргу приватний виконавець Білецький І.М. вказує, що у своїй скарзі ОСОБА_1 стверджує, що тільки 24 червня 2024 року ознайомився з постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. від 10 січня 2024 року та з електронними матеріалами виконавчого провадження. Проте скаржник вводить суд в оману виходячи з наступного: Приватний виконавець не скеровував поштове відправлення № 0503883839660 на адресу ОСОБА_1 , що підтверджується самим конвертом який долучений до матеріалів справи. Відправником є ТОВ «Преміум Лігал Колекшн». Вміст даного конверту приватному виконавцю не відомий. До скарги долучена Інформація про виконавче провадження від 07 травня 2024 року, а отже, як мінімум з 07 травня 2024 року скаржник знав про виконавче провадження. На адресу Шевченківського районного суду м. Львова 13 червня 2024 року ОСОБА_1 скеровано заяву про передачу справи № 466/3951/24 до Господарського суду Львівської області, а отже ще з 13 червня 2024 року боржник знав про виконавче провадження. Оскільки матеріали справи містять докази, що ОСОБА_1 знав про відкрите виконавче провадження ще, як мінімум з 07 травня 2024 року то строк звернення зі скаргою сплив 17 травня 2024 року, а отже на підставі ч. 2 ст. 449 ЦПК України така скарга залишається судом без розгляду. Апелянт стверджує, що приватний виконавець Сидій О.В. не мав повноважень відкривати нове провадження, заміщуючи Білецького І.М . Це твердження ґрунтується на хибному тлумаченні ст. 42 Закону «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». Зупинення діяльності Білецького І.М. не позбавляє його офіс (як суб`єкт незалежної професійної діяльності) статусу місця, куди стягувачі, керуючись принципом вільного вибору (ст. 27 Закону), надсилають документи. Договір про заміщення від 04 січня 2024 року укладений саме для забезпечення безперервності процесу виконання та захисту інтересів стягувачів. Використання АСВП Сидієм О.В. для відкриття провадження за Білецького І.М. є технічно та юридично регламентованою процедурою, яка забезпечує належне ведення діловодства та реєстрацію дій у державному реєстрі. Аргументи апелянта про пропуск строку пред`явлення виконавчого листа №2 8132/2010 до виконання є безпідставними. Судом першої інстанції чітко встановлено хронологію: виконавчий документ перебував на виконанні у Франківському ВДВС у м. Львові в межах ВП НОМЕР_4 з 02 березня 2016 року. Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону «Про виконавче провадження», строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням його до виконання. 21 листопада 2023 року виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону (за заявою стягувача). Згідно з ч. 5 ст. 37 Закону, повернення документа стягувачу не позбавляє його права повторно пред`явити документ до виконання. Після переривання строку пред`явлення перебіг строку поновлюється, а час, що минув до переривання, до нового строку не зараховується. Таким чином, трирічний строк розпочався заново з 22 листопада 2023 року. Пред`явлення документа приватному виконавцю 10 січня 2024 року відбулося в межах встановленого законом строку. Боржник у апеляційній скарзі не зазначає, яким саме чином відкриття виконавчого провадження в порядку заміщення порушило його права, окрім самого факту незгоди з процедурою. Обов`язок виконання судового рішення, яке набрало законної сили ще у 2010 році, залишається незмінним незалежно від особи виконавця.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Преміум Лігал Колекшн», вказує, що суд першої інстанції не допустив порушення норм процесуального права на які вказує апелянт, повно та всебічно дослідив обставини справи та постановив законну та обґрунтовану ухвалу, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2025 року без змін.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Сидія Олега Володимировича від 10 січня 2024 року про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2 з виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду міста Києва від 12 травня 2011 року № 2-8132/2010 відсутні.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 129 Конституції України, статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.
Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (Hornby v. Greece, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).
Європейський суд з прав людини вказав, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін (ZHOVNER v. UKRAINE, № 56848/00, § 33, ЄСПЛ, від 29 червня 2004 року).
Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.
Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.
Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Звернувшись до суду зі скаргою на постанову приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Сидія Олега Володимировича від 10 січня 2024 року про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2, ОСОБА_1 обґрунтовував її тим, що строк пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-8132/2010 від 12 травня 2011 року щодо стягнення з нього заборгованості, закінчився 02 березня 2019, тому постанова про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2 від 10 січня 2024 року - незаконна, оскільки виконавчий лист пред`явлено до виконання з пропуском строку.
Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 28 липня 2010 року позовні вимоги ВАТ КБ «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором кредиту задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованості по кредитному договору у розмірі 80 415,96 доларів США, що згідно з офіційним курсом валют НБУ становить 623 651,04 грн., судовий збір у розмірі 1700 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн., всього 625 471,49 грн. Вказане рішення суду набрало законної чинності 09.08.2010 року.
Шевченківським районним судом м. Києва 12 травня 2011 року видано виконавчий лист № 2-8132/2010 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованості по кредитному договору у розмірі 80 415,96 доларів США, що згідно з офіційним курсом валют НБУ становить 623 651,04 грн., судовий збір у розмірі 1700 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн., всього 625 471,49 грн.
Згідно з даними, що містяться в Автоматизованій системі виконавчих проваджень та листах Франківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові, вказаним відділом державної виконавчої служби 26 липня 2011 року вперше пред`явлений на виконання виконавчий лист № 2-8132/2010 щодо ОСОБА_1 до Франківського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області та 26 липня 2011 року відкрито виконавче провадження № 27805768 з примусового виконання виконавчого листа № 2-8132/2010 від 12 травня 2011 року про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 заборгованості по кредитному договору у розмірі 80 415,96 доларів США, що згідно з офіційним курсом валют НБУ становить 623 651,04 грн., судовий збір у розмірі 1700 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн., всього 625 471,49 грн.
17 вересня 2013 року державним виконавцем Сарвас Р.І. на підставі п. 3 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану.
04 листопада 2013 року виконавчий лист № 2-8132/2010 щодо ОСОБА_1 вдруге пред`явлений на виконання до Франківського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області та 07 листопада 2013 року відкрито виконавче провадження № 40557018 з примусового виконання виконавчого листа № 2-8132/2010 від 12 травня 2011 року. 
26 грудня 2014 року державним виконавцем Протченко Б.О. на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.
Тобто виконавчий документ повернуто стягувачу у зв`язку наявною встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 201/13239/15-ц (провадження № 14-75цс22), зазначено, що:
"строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (частини четверта та п`ята статті 12 Закону № 1404-VIII).
18 серпня 2015 року виконавчий лист № 2-8132/2010 щодо ОСОБА_1 втретє пред`явлений на виконання до Франківського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області та 21 вересня 2015 року державним виконавцем Протченко Б.О. на підставі п. 6 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження № НОМЕР_5 у зв`язку з невідповідністю виконавчого документа згідно зі ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».
01 березня 2016 року виконавчий лист № 2-8132/2010 щодо ОСОБА_1 вчетверте пред`явлений на виконання до Франківського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області та 02 березня 2016 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа № 2-8132/2010 від 12 травня 2011 року. 
В даному випадку апеляційний суд виходить з того, що предявлення виконавчого документу до виконання результатом якого є рішення державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження № НОМЕР_5 у зв`язку з невідповідністю виконавчого документа згідно зі ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» не перериває строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання.
За таких обставин строк для пред`явлення даного виконавчого листа до виконання має обліковуватись з дня попереднього повернення його стягувачу, тобто з 26 грудня 2014 року.
Як було зазначено вище, 26 грудня 2014 року виконавчий лист було повернуто у зв`язкуіз встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а відтак строк після такого повернення розпочинає свій відлік з дня закінчення строку дії відповідної заборони (частини четверта та п`ята статті 12 Закону № 1404-VIII).
Матеріали справи не містять доказів, що на момент чергового пред`явлення виконавчого листа до виконання, а саме 01 березня 2016 року була скасована встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а відтак відсутні підстави вважати, що станом на 01 березня 2016 року стягувач пропустив строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
З 01 березня 2016 року до 21 листопада 2023 року виконавчий лист № 2-8132/2010 щодо ОСОБА_1 перебував на виконанні в Франківському ВДВС м. Львова, головний державний виконавець якого 21 листопада 2023 року на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу за письмовою заявою останнього.
10 січня 2024 року, тобто в межах одного року виконавчий лист № 2-8132/2010 щодо ОСОБА_1 вп`яте пред`явлений на виконання до приватного виконавця Білецького І.М. та 10 січня 2024 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2.
Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом (частина перша статті 22 Закону № 606-XIV).
Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців (частина перша статті 12 Закону № 1404-VIII).
Виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом (пункт 5 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII, який набрав чинності 05 жовтня 2016 року).
Шевченківський районний суд м. Києва видав виконавчий лист 12 травня 2011 року. Тому строк пред`явлення його до виконання, який не сплив на час набрання чинності Законом № 1404-VIII, слід рахувати згідно з цим Законом.
Приписи щодо переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання наведені у частинах четвертій і п`ятій статті 12 Закону № 1404-VIII.
Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення (частина четверта статті 12 Закону № 1404-VIII).
У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (частина п`ята статті 12 Закону № 1404-VIII).
Підстави повернення виконавчого документа стягувачеві визначені у частині першій статті 37 Закону № 1404-VIII:
Виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: 1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа; 2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; 3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення; 4) стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа; 5) у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника); 6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі; 7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку; 8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася; 9) законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення; 10) відсутня його згода на заміщення приватного виконавця у випадках, передбачених Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»; 11) запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру.
Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону (частина п`ята статті 37 Закону № 1404-VIII у редакції, чинній до 05 серпня 2021 року).
Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди (частина п`ята статті 37 Закону № 1404-VIII у редакції, чинній з 05 серпня 2021 року).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 201/13239/15-ц вказано, що «Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (частини четверта та п`ята статті 12 Закону № 1404-VIII)».
Також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 жовтня 2022 року в справі № 201/13239/15 зауважила, що з огляду на наведені приписи саме у випадках, визначених частиною першою статті 37 Закону № 1404-VIII для повернення виконавчого документа стягувачеві, застосовні приписи статті 12 цього Закону щодо переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Постанова про повернення виконавчого документа стягувачу була винесена 21 листопада 2023 року, отже кінцевий строк для пред`явлення виконавчого документу для виконання настане 21 листопада 2026 року.
Таким чином, приватним виконавцем при винесені оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження не допущено порушення строків на які вказує заявник у апеляційні скарзі, що і встановлено в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції.
Крім того, обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказував, що оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2 від 10 січня 2024 року з виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду міста Києва від 12 травня 2011 року №2-8132/2010 винесена приватним виконавцем Сидієм О.В. на підставі Договору про заміщення приватного виконавця Білецького І.М. від 04 січня 2024 року, відтак ця постанова приватного виконавця не відповідає вимогам Закону «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та є незаконною, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.
Посилаючись в апеляційній скарзі на зазначені обставини, ОСОБА_1 не звернув уваги, що він не обґрунтовував свою скаргу вказаними доводами, суд першої інстанції їх не перевіряв і відповідної оцінки їм не надавав.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 367 ЦПК України, в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
За таких обставин апеляційний суд не перевіряє доводи апеляційної скарги, які не були підставою до подачі скарги на дії приватного виконавця.
Вирішуючи скаргу по суті, суд першої інстанції надав оцінку доводам заявника та вирішив скаргу в межах зазначених у ній підстав, що узгоджується з вимогами ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Наведені у апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, який обґрунтовано їх спростував, та не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Апеляційний суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх».
Враховуючи зазначене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апеляційної скарги не спростовуються, що у відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України є підставою до залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду без змін. 
На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2025 рокузалишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повне судове рішення складено 30 квітня 2026 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.