Справа № 139/171/23 
Провадження № 2/139/39/23
РІШЕННЯ
іменем України

19 червня 2026 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої - судді Тучинської Н.В.,
з участю секретаря судових засідань Хонькович Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Муровані Курилівці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення утримання на дружину,
У С Т А Н О В И В:
Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 06 травня 2022 року до 05 квітня 2024 року і мають спільну малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Позивач звернулася до суду 02 березня 2023 року з позовом, предметом якого є стягнення із відповідача на її користь утримання (аліментів) до досягнення дитиною трирічного віку. Підставою для позову було названо обставини, що сторони на момент звернення позивача до суду перебували у зареєстрованому шлюбі, що вони мають спільну дитину, що дитина перебувала на повному утриманні матері, а також факт, що ОСОБА_2 не надавав допомоги на утримання дружини, яка перебувала у відпустці по догляду за новонародженою дитиною.
09 березня 2023 року суддею було отримано інформацію з підтвердженням зареєстрованого місця проживання відповідача в с. Блакитне Могилів-Подільського (раніше – Мурованокуриловецького) району Вінницької області.
Ухвалою від 09 березня 2023 року позов було залишено без руху, а позивачу – надано десятиденний строк на усунення недоліків – виконати вимоги п. 5 ч. 2 ст. 175 і ч. 5 ст. 177 ЦПК України, зокрема, вказати та надати докази спроможності ОСОБА_2 надавати матеріальну допомогу на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку.
16 березня 2023 року позивач подала заяву (а.с. 22), у якій зазначила, що обставина спроможності ОСОБА_2 надавати матеріальну допомогу на її утримання доводиться довідкою (а.с. 23) про мобілізацію відповідача для проходження військової служби на підставі Указу Президента України № 65/2022, а тому просила відкрити провадження у справі.
Ухвалою від 17 березня 2023 року (а.с. 24) було постановлено відкрити провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення утримання на дружину, про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 05 квітня 2023 року (а.с. 29) у підготовчому засіданні постановлено про зупинення на підставі п. 2 ч. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК провадження у справі до припинення перебування сторони у складі Збройних Сил України. 
23 квітня 2026 року суддею постановлено ухвалу (а.с. 44) про поновлення провадження у справі для встановлення факту актуальності для позивача заявленого нею позову, оскільки дитина уже досягла трирічного віку.
У підготовче засідання сторони не з`явилися, судові повістки повернулися без вручення адресатам у зв`язку з відсутністю їх за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 45-48). З урахуванням положень п. 3 ч. 8 ст. 128, ч. 1 ст. 198, ч. 1 і п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, судом було постановлено про проведення підготовчого засідання за відсутності позивача та відповідача. За результатами підготовчого провадження постановлено ухвалу (а.с. 52) про призначення справи до розгляду по суті в судовому засіданні на 01 червня 2026 року.
У перше судове засідання сторони не з`явилися. Судова повістка для відповідача повернулися без вручення адресату (а.с. 60-61), а щодо позивача були відсутні відомості про належне її повідомлення про час і місце розгляду справи. Протокольною ухвалою суду від 01 червня 2026 року (а.с. 58) судове засідання відкладено, явку позивача визнано обов`язковою.
На відповідний запит суду (а.с. 59), із ІНФОРМАЦІЯ_2 отримано інформацію (а.с. 67), що ОСОБА_2 з 24 лютого 2022 року до теперішнього часу перебуває на службі в ЗСУ.
З урахуванням обставини, що відповідач ще 25 березня 2023 року особисто отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі і копію позовної заяви з додатками (а.с. 27а), не подав відзиву чи будь-яких заяв по суті, з урахуванням положень п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України суд постановив про можливість розгляду справи без участі ОСОБА_2 .
Позивач у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином (а.с. 65, 66). 03 червня 2026 року позивач подала до канцелярії суду заяву (а.с. 62), у якій просила справу слухати у її відсутності, зазначила про підтримання позовних вимог. До цієї заяви позивач додала документ про зміну прізвища (а.с. 63) та паспорт на нове прізвище (а.с. 64).
З урахуванням права, встановленого ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд прийняв рішення про розгляд справи без участі позивача.
Суд, розглянувши справу у судовому засіданні, дослідивши та оцінивши надані позивачем докази, проаналізувавши законодавство та практику Верховного Суду, прийшов до такого висновку:
Відповідно до ксерокопії свідоцтва про шлюб (а.с. 4), сторони зареєстрували між собою шлюб 05 травня 2022 року. ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народилася дочка ОСОБА_5 (а.с. 7). Відповідно до наявного в Єдиному державному реєстрі судових рішень за № 117431836 рішення Мурованокуриловецького районного суду від 05 березня 2024 року у справі № 139/20/24, яке набрало законної сили 05 квітня 2024 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано, після розірвання шлюбу позивачу відновлено дошлюбне прізвище ОСОБА_6 .
З наданої позивачем ксерокопії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 63) слідує, що у зв`язку з укладенням 18 вересня 2024 року повторного шлюбу позивач носить прізвище ОСОБА_7 .
Довідкою старости Курашовецького старостинського округу № 70 від 21 лютого 2023 року (а.с. 11) позивач підтверджує свою заяву про те, що дочка проживає біля неї і перебуває лише на її утриманні, а ОСОБА_2 за вказаною адресою не проживає. 
Відповідно до рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 11 квітня 2023 року, яке набрало законної сили 12 травня 2023 року (в ЄДРСР за № 110136728), із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_8 в розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02 березня 2023 року до повноліття дитини. 
За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Частиною 2 ст. 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.
Згідно з ч. 4 ст. 84 Сімейного кодексу України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу (ч. 6 ст. 84 СК України).
Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини, з якою проживає дитина, на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, але лише за однієї умови, - що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Для виникнення у ОСОБА_9 права на аліменти від її колишнього чоловіка ОСОБА_2 потрібна сукупність вказаних вище фактів.
Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 і 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
На момент подачі ОСОБА_4 позову до суду (02.03.2023), на момент подачі нею заяви про усунення недоліків з наполяганням відкрити провадження у справі (16.03.2023), на момент подачі заяви про підтримання заявлених вимог (03.06.2026), як і на момент ухвалення цього рішення, матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження можливості відповідача надавати матеріальну допомогу позивачу у вигляді аліментів на її утримання до досягнення їх спільною дочкою ОСОБА_10 трьох років.
Така обставина свідчить про відсутність підстав для присудження з ОСОБА_2 аліментів на утримання колишньої дружини до досягнення їх спільною дочкою трьох років.
Позиція суду, викладена у цьому судовому рішенні, узгоджується та ґрунтується на позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 04 червня 2026 року у справі № 335/2187/25.
З огляду на вищевикладене, оскільки для стягнення аліментів на утримання дружини вимогами статті 84 СК України передбачена умова можливості чоловіка надавати таку допомогу, враховуючи, що матеріали справи не містять доказів такої можливості, суд прийшов до переконання, що в заявленій позовній вимозі слід відмовити.
Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
У позовній вимозі (а.с. 3), в окремій заяві, поданій разом з позовом (а.с. 14), та в заяві про розгляд справи без її участі (а.с. 27) позивач просила про стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги у розмірі 1 тисяча гривень, про що подала відповідні докази (а.с. 12, 13, 15).
Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими у статтях 141, 142 ЦПК України. Так, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.
Керуючись ст. 84 СК України, ст.ст. 12, 13, 81, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд 
В И Р І Ш И В:
ОСОБА_11 відмовити в позові до ОСОБА_2 про стягнення утримання на дружину.
Рішення може бути оскаржено сторонами протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Вінницького апеляційного суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя: __________