Провадження № 2/470/288/26
Справа № 470/277/26
Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  
25 травня 2026 року с-ще Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді Орлової С.Ф.,
за участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Земляного Д.В., секретаря судового засідання Ляшенко О.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні 20 травня 2026 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Перший відділ державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Одеського Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції України про захист прав споживача банківських послуг, стягнення пені та моральної шкоди, 
ВСТАНОВИВ:
31 березня 2026 року ОСОБА_1 звернулася до суду через систему «Електронний суд» з вказаним позовом, у якому зазначила, що відповідно до Договору банківського обслуговування від 27.02.2026 року вона є власником банківського рахунку, відкритого у відділенні №10014/048 філії Миколаївське обласне управління АТ «Ощадбанк». Даний рахунок відкритий для здійснення незалежної професійної діяльності, оскільки вона є адвокатом, і нею укладено договір з Центром надання безоплатної правової допомоги, на підставі якого виплачується грошова винагорода від держави за здійснену правову допомогу вразливим категоріям громадян. У зв`язку з наявністю виконавчого провадження №50811327 грошові кошти на її банківських рахунках арештовані постановою державного виконавця від 05.02.2023 року. Однак за її заявою від 27.01.2026 року постановою заступника начальника Першого відділу ДВС Чайкою А. від 28.01.2026 року рахунок НОМЕР_1 було визначено поточним для здійснення видаткових операцій на суму у розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальних заробітних плат, встановленої законом про Державний бюджет України на 01 січня поточного календарного року, а також – сплачувати податки, збори без урахування арешту, який накладено Постановою про арешт коштів боржника 05.02.2023 року. Однак незважаючи на наявність постанови, кошти безпідставно блокуються банком, а на неодноразові звернення до банківської установи відповіді немає, що свідчить про те, що банк не здійснює належного обслуговування її рахунку. 
Посилаючись на викладене, позивач просила суд: визнати протиправною заборону АТ «Державний ощадний банк України» на користування нею коштами, які містяться на рахунку НОМЕР_1 у відділенні №10014/048 філії Миколаївське обласне управління АТ «Ощадбанк» такою, що порушує її законні права та інтереси як споживача банківських послуг; зобов`язати відповідача надавати щомісячно грошові кошти, які надходять на рахунок НОМЕР_1 , розмір яких не перевищує дві мінімальні заробітні плати, без урахування податків і зборів, у її розпорядження і користування; стягнути з відповідача на її користь пеню у розмірі 6520,32 грн і моральну шкоду у розмірі 20000 грн за порушення прав і законних інтересів споживача банківських послуг.
Заявою від 14.04.2026 року позивачка збільшила позовні вимоги, в частині збільшення розміру пені, та посилаючись на ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», яким передбачено стягнення пені у розмірі 3% від суми утриманих банком коштів за кожен день з моменту звернення клієнта з вимогою їх видачі до дня фактичної видачі, просила суд стягнути з відповідача пеню за ненадання належних їй коштів що містяться на банківському рахунку починаючи з дня звернення до банку з вимогою перерахувати кошти, а саме з 27 лютого 2026 по 28 квітня 2026 року у розмірі 12226 грн 09 коп ( а.с.84-85).
Позивач в судове засідання з`явилась, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, на їх задоволенні наполягала. Суду пояснила, що є адвокатом та індивідуально здійснює незалежну професійну діяльність,також нею укладено договір з Центром надання безоплатної правової допомоги для надання правової допомоги вразливим категоріям громадян. У зв`язку з відкритим виконавчим провадженням, де вона є боржником, державним виконавцем накладено арешт на її банківські рахунки. На підставі договору з відповідачем у неї є відкриті рахунку у відділенні АТ «Ощадбанк». Спочатку це був звичайний рахунок фізичної особи, на який надходили кошти, в тому числі від Центру безоплатної правової допомоги, однак в подальшому, за вимогою Центру, було відкрито банківський рахунок для самозайнятої особи, для зарахування оплати від Центру за наданні послуги. Постановою державного виконавця саме цей рахунок, відкритий у відповідача, було визнано як поточний для здійснення видаткових операцій самозайнятих осіб, про що було повідомлено відповідача. Однак з лютого 2026 року вона не може скористатися коштами, які надходять на вказаний поточний рахунок від Центру, в тому числі переказати їх на інші рахунки, або сплати військовий збір, у зв`язку з безпідставним блокуванням операцій відповідачем. Вважала, що такі дії відповідача свідчать про неналежне банківське обслуговування рахунку, що слугує підставою для нарахування пені відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів», а також такі дії банку спричиняють їй моральні страждання, оскільки вона вимушена докладати зусиль для вирішення питання в судовому порядку, та через перешкоджання відповідача в отриманні належних коштів, позбавлена можливості використати їх у власних інтересах та доньки, яка є особою з інвалідністю з дитинства та перебуває у республіці Польща. 
Представник відповідача – адвокат Земляной Д.В. (довіреність №19/4-02/369 від 22.12.2025 року) в судове засідання з`явився, позовні вимоги не визнав у повному обсязі, вважав їх безпідставними і необґрунтованими. При цьому посилався, що банківський рахунок позивачки, відкритий у АТ «Ощадбанк» є поточним рахунком для здійснення незалежної професійної діяльності, а саме рахунком самозайнятої особи - адвоката, та не є рахунком фізичної особи, що може бути визначений для здійснення видаткових операцій. Крім цього, виплата коштів з арештованих рахунків самозайнятих осіб, які не використовують найману працю, чинним законодавством не передбачена. Ініційована позивачкою платіжна операція на суму 6700 грн, не дозволена у розумінні п.п.2 п.10-2 розділу ХІІІ Закону України «Про виконавче провадження», а тому її вимоги є безпідставними. Вимоги про стягнення пені у розмірі 3% за кожен день прострочення на підставі ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» є необґрунтованими та суперечать висновкам Верховного суду про застосування норми права (ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів») у подібних правовідносинах.Також, позивачкою не доведено заподіяння їй моральної шкоди. Посилаючись на зазначене, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 
Представник третьої особи по справі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. 
Вислухавши пояснення позивачки та представника відповідача, дослідивши наявні у справі докази, суд доходить наступного.
Судом встановлено, що на виконанні Першого відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження №50811327 відкрите за виконавчим листом №2/470/100/15 виданим 15.12.2015 року Березнегуватським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ОСОБА_2 . Боржником у вказаному виконавчому провадженні є ОСОБА_1 – позивач по справі. 
Терлецька Т.О. є адвокатом, що підтверджується копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, серії МК №163, виданого на підставі рішення кваліфікаційно – дисциплінарної комісії адвокатури Миколаївської області від 30.06.1994 року № 4, яка здійснює адвокатську діяльність індивідуально, та є самозайнятою особою, відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» ( а.с.10).
22 грудня 2025 року між Південним міжрегіональним центром з надання безоплатної правничої допомоги та адвокатом Терлецькою Т.О. було укладено Договір №05.01-08/136 з адвокатом, який надає безоплатну вторинну правничу допомогу . За умовами вказаного договору, позивач, як адвокат, зобов`язується за дорученням центру надавати безоплатну вторинну правничу допомогу відповідно до Закону України «Про безоплатну правничу допомогу», а центр – здійснювати оплату послуг адвоката та відшкодовувати його витрати, пов`язанні з наданням ним безоплатної вторинної правничої допомоги, в установленому порядку (з урахуванням обраної адвокатом організаційної форми адвокатської діяльності та дотримання строків подання актів з відповідними додатками, визначеними у договорі). Договір укладено строком з 01.01.2026 року по 31 грудня 2026 року ( а.с.11-16).
04 вересня 2025 року між АТ «Ощадбанк», в особі керуючого територіально відокремленим безбалансовим відділенням №10014/048 філії Миколаївське обласне управління АТ «Ощадбанк» Євчука М.І. та фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність адвокатом Терлецькою Т.О. було укладено Договір банківського рахунку №11615430-250905-095038. За умовами вказаного договору Банк зобов`язався надавати Клієнту платіжні послуги з виконання платіжних операцій із власними коштами клієнта з рахунку/на рахунок клієнта, послуги із зарахування/зняття готівкових коштів на /з рахунок (ку) клієнта, а також здійснення інших операцій, передбачених цим Договором, а Клієнт зобов`язується оплачувати вартість таких послуг та надає Банку право користуватися тимчасово вільними коштами Клієнта на власний розсуд. На підставі вказаного Договору Банк відкрив позивачу поточний рахунок № НОМЕР_2 в гривні України та зобов`язався надавати платіжні послуги, відповідно до умов цього Договору, законодавства України, в т.ч. нормативно – правових актів Національного банку України (а.с.16-40).
Крім цього, 27 лютого 2026 року між позивачем, як фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність і відповідачем було укладено Договір банківського обслуговування №11615430152602715158, який в сукупності із Заявою про надання послуг, заявами про надання окремих видів послуг, становить індивідуальну частину Договору банківського обслуговування в розумінні Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» і є невід`ємною частиною Договору, є договором про внесення змін до Договорів банківського рахунку та змінює умови надання банківських послуг Клієнту, що були визначенні Договорами банківського рахунку, зокрема обслуговування рахунку № НОМЕР_2 ( а.с.41-55).
З пояснень відповідача слідує, що рахунок позивача, належить до групи 262: Кошти на вимогу суб`єктів незалежної професійної діяльності (адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, тощо). Призначення рахунку: облік вкладів (депозитів) на вимогу фізичних осіб, які здійснюють незалежну професійну діяльність, у тому числі поточні рахунки суб`єктів незалежної професійної діяльності, використання яких передбачене законодавством. 
Сторонами визнається, що при примусовому виконанні у виконавчому провадженні № 50811327, постановою заступника начальника Першого відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 05.02.2023 року накладено арешт на грошові кошти боржника – фізичної особи ОСОБА_1 , що знаходяться на рахунках відкритих у банківських установах, у тому числі на рахунки НОМЕР_3 та НОМЕР_2 відкриті у банківській установі відповідача на ім`я позивача. 
На підставі заяви позивача, постановою заступника начальника Першого відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 28.01.2026 року про визначення поточного рахунку фізичної особи – боржника у банку для здійснення видаткових операцій у виконавчому провадженні №50811327, ОСОБА_1 було визначено поточний рахунок НОМЕР_2 відкритий у oschadbank. для здійснення видаткових операцій на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний Бюджет України на 01 січня поточного календарного року. Постанова для виконання була направлена відповідачу ( а.с.59-60).
З виписки по рахунку позивача убачається, що 20 лютого 2026 року на поточний рахунок № НОМЕР_2 відкритий їй як фізичній особі, яка провадить незалежну професійну діяльність, адвокату, від Південного міжрегіонального центру з НБПД надійшли грошові кошти у загальній сумі 6792 грн 58 коп, які відповідно до даних щодо призначення платежу є платою за надання правничих послуг з виконання/зарахування безоплатної правничої допомоги ( а.с.160). 
З копії платіжної інструкції № 5(#2180077996415) убачається, що 27 лютого 2026 року позивач надіслала на виконання відповідачу платіжне доручення про перерахування отриманих від Центру НБПБ коштів в сумі 6700 грн з її поточного рахунку НОМЕР_2 та реквізити її іншого особистого рахунку НОМЕР_4 відкритого в АТ «Райффайзен Банк» ( а.с.102). 
Однак відповідач не виконав проведення вказаного платежу з переказу коштів.
Крім цього, з копії платіжної інструкції № 7 від 04 травня 2026 року убачається, що відповідачем також відхилено платіжну операцію позивача з перерахування з її поточного рахунку НОМЕР_2 на рахунок Казначейства України грошових коштів в сумі 4800 грн, як військового збору, що сплачується фізичною особою ( а.с.164).
На заяви позивача до АТ «Ощадбанк» від 03 та 04 березня 2026 року щодо невиконання Банком постанови державного виконавця від 28.01.2026 року, про визначення поточного рахунку НОМЕР_2 для здійснення видаткових операцій на суму у розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет на 01 січня поточного року (а.с.61-64), відповідач рекомендував для вирішення питання щодо визначення поточного рахунку фізичної особи боржника, звернутися до виконавчої служби. Під час судового розгляду представник відповідача наполягав на неможливості здійснення платіжних операцій позивача, оскільки рахунок ОСОБА_1 відкритий в АТ «Ощадбанк» є рахунком самозайнятої особи, по якому відсутня законодавчо визначена процедура здійснення видаткових операцій, крім виплати заробітної плати у розмірі не більше п`яти розмірів заробітної плати на місяць на одного працівника такої юридичної особи чи самозайнятої особи, а також для сплати податків, зборів чи єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, однак такі операції позивач не ініціювала. 
Суд вважає такі доводи відповідач безпідставними, з огляду на наступне.
11 квітня 2023 року Верховною Радою України прийнято Закон України №3048-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих особливостей організації примусового виконання судових рішень і рішень інших органів під час дії воєнного стану (далі Закон №3048-ІХ), який набрав чинності 06 травня 2023 року. Вказаним Законом, зокрема, викладено у новій редакції пункт 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження». 
Цією редакцією змінено порядок розпорядження фізичними особами – боржниками, юридичними особами – боржниками, самозайнятими особами (які використовують найману працю фізичних осіб) коштами на які накладено арешт органами державної виконавчої служби чи приватними виконавцями, у період дії в України воєнного стану, а саме: Тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року N 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року N 2102-IX:
1) фізичні особи - боржники, на кошти яких накладено арешт органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями, можуть здійснювати видаткові операції з поточного рахунку на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року, а також сплачувати податки, збори без урахування такого арешту, за умови що такий поточний рахунок визначений для здійснення видаткових операцій у порядку, встановленому цим підпунктом. Звернення стягнення у межах зазначеної суми на такому рахунку не здійснюється.
У разі накладення арешту на кошти, розміщені на декількох поточних рахунках фізичної особи - боржника в одному банку або на поточних рахунках у різних банках, для здійснення видаткових операцій має бути визначений лише один поточний рахунок фізичної особи - боржника в одному банку.
У разі наявності декількох виконавчих проваджень стосовно однієї фізичної особи - боржника для усіх виконавчих проваджень визначається один поточний рахунок для здійснення видаткових операцій. Кількість виконавчих проваджень не впливає на розмір суми, яка не підлягає зверненню стягнення і на яку фізична особа - боржник може здійснювати видаткові операції.
Для визначення такого поточного рахунку у банку фізична особа - боржник звертається до органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, який наклав арешт на кошти фізичної особи - боржника, із заявою про визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій. Заява може бути подана в паперовій формі (нарочно або засобами поштового зв`язку) або в електронній формі з дотриманням вимог, встановлених Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг".
У заяві зазначаються номер поточного рахунку, який фізична особа - боржник просить визначити для здійснення видаткових операцій, та найменування банку, в якому відкрито такий рахунок. Фізична особа - боржник несе відповідальність за достовірність зазначеної у заяві інформації.
Державний, приватний виконавець протягом двох робочих днів з дня отримання відповідної заяви фізичної особи - боржника виносить постанову про визначення поточного рахунку фізичної особи - боржника у банку для здійснення видаткових операцій та невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після винесення постанови:
надає/надсилає відповідну постанову банку (обслуговуючому банку);
перевіряє наявність інших виконавчих проваджень, відкритих стосовно фізичної особи - боржника, та, у разі якщо стосовно фізичної особи - боржника відкриті інші виконавчі провадження, одночасно надає/надсилає відповідну постанову до органів державної виконавчої служби або приватному виконавцю, які здійснюють примусове виконання у таких виконавчих провадженнях. У такому разі поточний рахунок, зазначений у відповідній постанові, вважається визначеним для здійснення видаткових операцій і в межах таких виконавчих проваджень.
Зупинення вчинення виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження не є підставою для відмови у визначенні поточного рахунку для здійснення видаткових операцій.
У разі надходження від державного, приватного виконавця постанови про визначення поточного рахунку фізичної особи - боржника для здійснення видаткових операцій банк за визначеним у постанові рахунком здійснює видаткові операції на суму коштів у розмірі, встановленому цим підпунктом.
Особливості взаємодії органів державної виконавчої служби та приватних виконавців при визначенні поточного рахунку фізичної особи - боржника у банку для здійснення видаткових операцій можуть встановлюватися Міністерством юстиції України;
2) юридичні особи - боржники, самозайняті особи (які використовують найману працю фізичних осіб), на кошти яких накладено арешт органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями, можуть здійснювати видаткові операції з поточних рахунків виключно для виплати заробітної плати в розмірі не більше п`яти розмірів мінімальної заробітної плати на місяць на одного працівника такої юридичної особи чи самозайнятої особи, а також для сплати податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Контроль за дотриманням встановлених законом вимог під час здійснення виплат покладається на службових осіб юридичної особи - боржника, самозайняту особу відповідно.
За обставин даної справи відповідачем відхилено видаткові операції позивачки на рахунку відкритому їй як фізичній особі, що здійснює незалежну професійну діяльність, та який постановою державного виконавця визначений для здійснення видаткових операцій на суму в розмірі, встановленому чинним законодавством. На вказаний рахунок їй надходить оплата від Центру з надання безоплатної правничої допомоги за наданні послуги адвоката, зазначене підтверджується випискою по рахунку і визнається відповідачем. На переконання суду, відхилення відповідачем платіжних, видаткових операцій, з переказу позивачем на її інші особисті рахунки оплати отриманої за надані адвокатські послуги, у розмірі дозволеному внесеними змінами до Закону «Про виконавче провадження», а також військового збору на рахунок Казначейства України є безпідставним і протиправним, оскільки такі дії непропорційно обмежують права особи на отримання винагороди за свою працю ( надані послуги) та забезпечення гідних умов життя для себе і своїх утриманців. 
Крім цього, під час дії воєнного стану з метою збереження фінансової стабільності як громадян так і юридичних осіб законодавчо і було дозволено боржникам здійснювати певні операції з арештованих рахунків, а тому посилання представника відповідача про нерозповсюдження законодавчих змін саме щодо особи позивача є необґрунтованими. Адже будь яких заборон або обмежень щодо боржників самозайнятих осіб, які індивідуально здійснюють незалежну професійну діяльність зміни до Закону України «Про виконавче провадження» не містять. 
Таким чином, незважаючи на недосконалість позовних вимог позивача суд доходить висновку, про часткове задоволення позовних вимог, у спосіб який сприятиме відновленню порушених прав позивача та відповідатиме вимогам законодавства і повноваженням відповідача, як банківської установи, а саме: зобов`язавши відповідача здійснювати для позивача видаткові операції за поточним рахунком № НОМЕР_5 відкритим в АТ "Ощадбанк" на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України «Про Державний бюджет України» на 1 січня поточного календарного року.
Щодо позовних вимог позивачки про відшкодування моральної шкоди.
Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.
Суд вважає, що позивачкою доведено факт заподіяння їй моральної шкоди, яка є наслідком протиправних дій відповідача. Тому враховуючи характер моральних страждань і негативних емоцій, яких вона зазнала внаслідок протиправного обмеження відповідачем гарантованих їй прав, їх тривалість, необхідність вжиття додаткових заходів для організації як свого життя так і членів родини, однак з урахуванням вимог розумності і справедливості, суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 3000 грн в рахунок компенсації заподіяної моральної шкоди. 
Щодо вимог позивачки про стягнення пені, суд доходить наступного. 
В обґрунтування вимог про стягнення з відповідача пені у розмірі 12 226 грн 09 коп, на підставі ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» позивачка зазначала, що всупереч умовам Договору банківського обслуговування відповідач не виконує її вимогу про перерахування коштів, а така відмова банку виконати розпорядження Клієнта з видачі (перерахування) коштів за договором банківського рахунку має наслідком настання відповідальності у виді сплати пені у розмірі 3% від суми утриманих банком коштів за кожен день з моменту звернення Клієнта з вимогою їх видачі до дня фактичної видачі.
Статтею 1066 ЦК України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.
Згідно зі статтею 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.
Спеціальним законом, який визначає загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів та встановлює відповідальність суб`єктів переказу, є Закон України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», що вказано у його преамбулі.
Переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою (пункт 1.24 частини першої статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»).
Відповідно до пункту 5 частини першої статі 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.
Споживач фінансових послуг - це фізична особа, яка отримує або має намір отримати фінансову послугу для задоволення особистих потреб, не пов`язаних із підприємницькою, незалежною професійною діяльністю (пункт 7-1 частини першої статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Отже, положення пункту 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» з наступними змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між учасником ринку фінансових послуг (надавачем фінансових послуг) та споживачем фінансових послуг (споживачем) за договором про надання фінансових послуг.
Згідно з частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», на яку посилається позивач, у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством.
Аналіз наведеної норми матеріального права дає підстави для висновку, що частина п`ята статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» підлягає застосуванню за умови, якщо інше не передбачено законодавством. Такий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 18 травня 2021 року у справі № 757/1587/21.
Пунктом 32.1 статті 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що банк, що обслуговує платника (отримувача), несе перед ним відповідальність, пов`язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів.
У разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ, цей банк зобов`язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними (абзац перший пункту 32.2 статті 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»).
За умова укладеного між сторонами Договору банківського рахунку від 04 вересня 2025 року, а саме п.6.2 розділу 6, у разі порушення банком встановлених Законом України «Про платіжні послуги» строків виконання платіжних операцій, Банк зобов`язаний сплатити Клієнту пеню у розмірі 0,1 відсотка від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, що не може перевищувати 10 (десяти) відсотків від суми платіжної операції. 
Таким чином, питання відповідальності банку за невиконання розпорядження клієнта про переказ коштів у правовідносинах за договором банківського рахунку врегульовано Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», який є спеціальним у таких правовідносинах, за такого, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача пені відповідно до ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», що узгоджується з висновком Верховного Суду викладеним у постанові від 23 березня 2023 року по справі №757/9599/20-ц.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позивач при подачі позову була звільнена від сплати судового збору, то відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.
Керуючись ст.ст. 12,13,259,263-265,268 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Перший відділ державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про захист прав споживача банківських послуг, стягнення пені та моральної шкоди, задовольнити частково.
Зобов`язати Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» здійснювати для ОСОБА_1 видаткові операції за поточним рахунком № НОМЕР_5 відкритим в АТ «Ощадбанк» (філія Миколаївське обласне управління АТ «Ощадбанк», територіально відокремлене безбалансове відділення №10014/048) на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України «Про Державний бюджет України» на 1 січня поточного календарного року.
Стягнути з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) 3000 (три тисячі) грн на відшкодування заподіяної моральної шкоди.
В задоволенні інших позовних вимог – відмовити.
Стягнути з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь держави 4659 грн 20 коп судового збору. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 – адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» адреса місцезнаходження: індекс 01001, вул. Госпітальна, 12-Г м.Київ, ЄДРПОУ 00032129.

Представник відповідача – адвокат Земляной Дмитро Васильович, адреса здійснення адвокатської діяльності: індекс 01001, вул. Госпітальна, 12-Г м.Київ, РНОКПП НОМЕР_7 .

Третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору- Перший відділ Державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, адреса місцезнаходження: індекс 56101, вул. Ювілейна, буд. № 89 м.Баштанка Баштанський район Миколаївська область, ЄДРПОУ 45089419.

Суддя С. Ф. Орлова

Повне рішення суду складене 25 травня 2026 року.