"06" травня 2026 р. Справа № 363/2772/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

06 травня 2026 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Олійник С.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Вишгородського РУП ГУНП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

встановив:

24 березня 2026 року близько 18 год. 20 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство економічного характеру відносно свого пасинка ОСОБА_2 , а саме умисно позбавила його можливості користуватися спільним житловим будинком. Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП
У судовому засідання ОСОБА_1 підтвердила обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, існує конфлікт щодо майна, не надавала доступ ОСОБА_2 до будинку.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Так, відповідно до ст. ст. 251, 252, 280, 283 КУпАП - доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
За змістом ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, тягне за собою накладення штрафу від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.
Об`єктивна сторона цього правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого.
Відповідно до ст. 1 ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству", домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.
Перевіривши матеріали справи, судом встановлено, що наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підтверджується такими доказами:
протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №971553 від 27.03.2026 року, відповідно до якого ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство щодо свого пасинка ОСОБА_2 ; 
листом т.в.о. заступника начальника управління поліції – начальника СВ Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, згідно з яким відсутні дані, що свідчать про наявність у вказаних діях ознак кримінального правопорушення; 
рапортом старшого інспектора чергового Вишгородського РУП ГУНП в Київській області про прийняття заяви щодо вчинення домашнього насильства; 
заявами ОСОБА_2 про виклик поліції та перешкоджання у користуванні майном, з яких убачається, що ОСОБА_1 чинить перешкоди у користуванні належною йому частиною майна; 
письмовими поясненнями ОСОБА_1 , відповідно до яких між нею та пасинком тривалий час існують неприязні відносини, пов`язані з розподілом майна; при цьому вона зазначає, що конфлікт мав місце, а ОСОБА_2 вимагав передачі ключів від будинку; 
письмовими поясненнями ОСОБА_2 , згідно з якими він проживає в одному будинку з мачухою, яка чинить йому перешкоди у користуванні його частиною майна, зокрема не допускає до житлового приміщення, не надає ключі від будинку та одноосібно користується всім будинком, чим порушує його право власності; 
копіями документів, що посвідчують особи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; 
копією свідоцтва про право на спадщину за законом, яке підтверджує наявність у ОСОБА_2 права на спірне майно; 
рапортом працівника поліції СПДН ВП Вишгородського РУП ГУНП в Київській області про здійснення виїзду за викликом за адресою: с-ще Димер, вул. Шевченка, буд. 73, та складання протоколу про адміністративне правопорушення;
попередньою заявою ОСОБА_1 , в якій вона не визнавала свою вину; 
копією відеозапису з електронного носія, на якому зафіксовано розмову між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджує наявність конфлікту та обставини, викладені у матеріалах справи.
Оцінивши встановлені обставини, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_1 виразились в умисному перешкоджанні доступу до житла, тобто у позбавленні можливості користуватися майном, на яке потерпілий має законне право. Такі дії прямо підпадають під ознаки економічного домашнього насильства, оскільки відповідно до законодавства включають умисне позбавлення житла або можливості користування ним. При цьому суд враховує, що:правопорушення вчинене в межах сімейних відносин, носило триваючий характер, спричинило потерпілому майнові обмеження та необхідність вирішення питання проживання. Наявність цивільно-правового спору щодо майна не виключає відповідальності за вчинення домашнього насильства, оскільки захист права не може здійснюватися шляхом самочинного обмеження прав іншої особи. Таким чином, сукупність досліджених доказів є достатньою, належною та допустимою для висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Суд вважає доведеним, що її дії були умисними, протиправними та спрямованими на обмеження прав потерпілого, що утворює склад адміністративного правопорушення у формі економічного домашнього насильства.
Враховуючи викладене, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши письмові матеріали, надані уповноваженим правоохоронним органом які зібрані й задокументовані органом Національної поліції, суддя вважає, що такі докази є належними та допустимим і доводять винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 
Відповідно до положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Керуючись ст. 33 КУпАП, враховуючи особу правопорушника, ступінь його вини, характер вчиненого ним адміністративного правопорушення, а також обставини, що пом`якшують відповідальність, відсутність у справі відомостей про притягнення особи протягом року до адміністративної відповідальності за таке саме правопорушення, суддя вважає за необхідне визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накласти на останнього адміністративне стягнення у виді штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 
Відповідно до статті 40-1 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі, передбаченому Закону України «Про судовий збір». 
Керуючись ст. ст. 40-1, 173-2, 268, 279, 280, 283, 284, 287 КУпАП, суддя

постановив:

ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок на користь держави.
Штраф має бути сплачений правопорушником не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови – не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. 
У разі несплати штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. 
Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Вишгородський районний суд Київської області протягом 10 днів з дня її винесення. 

Суддя        С.В. Олійник