Справа № 348/78/26 
Провадження № 33/4808/248/26 
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Матолич В. В. 
Суддя-доповідач Повзло 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2026 року м. Івано-Франківськ
Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В. за участю ОСОБА_1 та адвоката Романишина Д.М.,
розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 04 березня 2026 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, стягнуто з судовий збір. 

ВСТАНОВИВ:

Суддя суду першої інстанції встановив, що 03 січня 2026 року о 16 год. 27 хв. ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки Subaru Outbak, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Володимира Великого в м. Надвірна Івано-Франківської області в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Драгер 6810, результат огляду 1,09 проміле, чим порушив п. 2.9. а Правил дорожнього руху України. Такими діями, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить постанову судді суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в його діях.
Вважає, що рішення суду винесене з порушенням норм матеріального і процесуального права та неналежній оцінці доказів.
Зазначає, що його зупинка була незаконною, оскільки працівники поліції, перебуваючи у службовому автомобілі, не могли бачити, що він рухався з непристебнутим ременем безпеки, а тому зупинка була безпричинна.
Вказує, що після проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння працівники поліції не показали йому результат проведеного тесту, а також не надавали на підпис роздруківки.
Наголошує, що роздруківка огляду не є належним доказом, оскільки вона є нечитабельна, містить рукописні дописки і з її змісту неможливого встановити номер тесту, дату та час, отриманий результат і особу, щодо якої проводився огляд.
Звертає увагу, що був не згоден з результатом про що вказав в акті огляду і мав бажання пройти огляд у медичному закладі, але працівники поліції його не доставили в медичний заклад.
Також наголошує, що в письмових поясненнях на момент їх підписання не було рядка про те, що він керував транспортним засобом в стані сп`яніння, що свідчить про внесення змін до документа.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник Романишин Д.М. з`явилися в судове засідання апеляційного суду. Їм роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 271 КУпАП, відповідно. Клопотань не заявлено. Просили постанову судді суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що її необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
При цьому, вважаю за необхідне наголосити на тому, що згідно практики Європейського суду з прав людини(далі - ЄСПЛ), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду («Пономарьов проти України»).
Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, крім іншого є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно з ст. 252 КУпАП оцінка доказів відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
За приписами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.
Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.
Вважаю, що суддя суду першої інстанції дотримався цих вимог закону та належним чином з`ясував обставини, що свідчать про наявність або відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що висновок судді суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується дослідженими доказами, що узгоджуються між собою, та яким суддя дав належний аналіз і оцінив їх у сукупності, в тому числі на предмет того, чи вони отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, є належними та допустимими.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 03 січня 2026 року серії ЕПР1 № 558164 (а.с. 2) 03 січня 2026 року о 16 год. 27 хв. ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки Subaru Outbak, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Володимира Великого в м. Надвірна Івано-Франківської області в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Драгер 6810, результат огляду 1,09 проміле, чим порушив п. 2.9. а Правил дорожнього руху України. Цим порушив вимоги п. 2.9. а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Обвинувачення є зрозумілим та таким, що не підлягає будь-якому подвійному тлумаченню.
Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою – інспектором Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області капітаном поліції Грещуком Б.Б. з дотриманням вимог ст. 254 КУпАП, з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, підписаний ним.
ОСОБА_1 власноручним підписом у відповідній графі протоколу підтвердив, що йому роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.
Відповідно до пояснень від 03 січня 2026 року (а.с. 8) ОСОБА_1 вказує, що він того дня о 16:30 їхав з непристебнутим ременем безпеки, що було виявлено працівниками поліції і у зв`язку з чим вони зупинили його транспортний засіб. Також вказано що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння – 1,09 проміле. Крім того ОСОБА_1 підтвердив підписом, що пояснення написані з його слів вірно.
Разом з тим вважаю за необхідне не брати такі пояснення до уваги, оскільки апелянт заперечує їх зміст і існують обґрунтовані сумніви в тому, що в письмових поясненнях, які містяться в матеріалах справи, на момент їх підписання не було рядка про те, що він керував транспортним засобом в стані сп`яніння, що свідчить про внесення змін до документа.
Роздруківка із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу (а.с. 1), щодо ОСОБА_1 засвідчує результат тесту, проведеного за допомогою приладу «Драгер 6810» - 1,09 ‰ проміле, який значно перевищує гранично допустиму норму (0,2 проміле). ОСОБА_1 підписав роздруківку.
Твердження апелянта про те, що після проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння працівники поліції не показали йому результат проведеного тесту, а також не надавали на підпис роздруківки не є слушним, оскільки роздруківка із результатом огляду містить підпис ОСОБА_1 .
Твердження апелянта про те що роздруківка огляду не є належним доказом, оскільки вона є нечитабельна, містить рукописні дописки і з її змісту неможливого встановити номер тесту, дату та час, отриманий результат і особу, щодо якої проводився огляд не впливає на висновки суду, щодо доведеності вини ОСОБА_1 , оскільки суддя при прийнятті рішення бере до уваги всі наявні в матеріалах справ докази та досліджує їх в своїй сукупності, так на відеозаписах зафіксовано результат огляду 1,09 ‰ проміле, який був оголений працівниками поліції і з яким ОСОБА_1 погодився та відмовився проходити повторний огляд у медичному закладі.
З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 5) вбачається, що ОСОБА_1 у зв`язку з виявленими ознаками, такими як: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння покриву шкіри обличчя пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою «Драгер 6810», з результатом 1,09 ‰ проміле, з результатом огляду ОСОБА_1 погодився та підписав акт.
Твердження апелянта про те, що він був не згоден з результатом про що вказав в акті огляду і мав бажання пройти огляд у медичному закладі, але працівники поліції його не доставили в медичний заклад не є слушним, оскільки відеозаписами зафіксовано, як працівники поліції після проведеного огляду на місці запитали чи погоджується ОСОБА_1 із результатом тесту і чи бажає він пройти огляд у медичному закладі. ОСОБА_1 спершу зазначив, що він не впевнений, а потім від огляду у медичному закладі остаточно відмовився, що стало причиною для складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Той факт, що ОСОБА_1 , після складання процесуальних документів і ознайомлення його з їх змістом зазначив у акті, що не погоджується з результатом огляду, не впливає на результат раніше проведеного огляду з яким ОСОБА_1 погодився.
Згідно з направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у Надвірнянську КНП СЛЛ (а.с. 7), вбачається, що водій ОСОБА_1 , в якого виявлені ознаки сп`яніння – різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння покриву шкіри обличчя не пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, оскільки такий огляд було проведено на місці зупинки, з яким він погодився.
На відеозаписах, які містяться на компакт-диску в матеріалах справи (а.с. 11), безсторонньо зафіксовано деякі обставини події, зокрема: зафіксовано рух працівників поліції на службовому автомобілі та подальшу зупинку транспортного засобу марки Subaru Outbak, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Після зупинки працівники поліції перевірили документи у водія та повідомили причину зупинки, а саме керування без застосування ременя пасивної безпеки. ОСОБА_1 цього не заперечував, зазначив, що дійсно не використовує ремінь безпеки. Далі в ході розмови працівники поліції повідомили про наявність запаху алкоголю з ротової порожнини запропонували пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки. ОСОБА_1 на таку пропозицію погодився. Далі зафіксовано процедуру огляду на стан сп`яніння на місці за результатом якої встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, результат огляду - 1,09 проміле. Після цього працівники поліції запитали чи погоджується ОСОБА_1 із результатом тесту і чи бажає він пройти огляд у медичному закладі. Спершу ОСОБА_1 зазначив, що він не впевнений, а потім від огляду у медичному закладі відмовився. Також працівники поліції повідомили про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення. Після складання процесуальних документів, працівники поліції оголосили ОСОБА_1 складені документи, які ОСОБА_1 підписав, надав пояснення та зобов`язався не керувати транспортним засобом у зв`язку з перебуванням в стані алкогольного сп`яніння, про що власноруч зазначив на звороті протоколу.
Досліджені судом відеозаписи досить інформативні, позбавлені упередження і суб`єктивного ставлення, є послідовними, мають безсторонній характер, містять у хронологічній послідовності відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи. 
За змістом п. 1 ч. 1. ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, для виявлення або фіксування правопорушення.
Законом не передбачено вимог щодо показань технічних приладів, що мають функції відеозапису, як доказів у справі про адміністративне правопорушення.
Твердження апелянта про те, що його зупинка була незаконною, оскільки працівники поліції, перебуваючи у службовому автомобілі, не могли бачити, що він рухався з непристебнутим ременем безпеки не є слушним, оскільки працівники поліції рухаючись на службовому автомобілі зупинили транспортний засіб марки Subaru Outbak, реєстраційний номер НОМЕР_1 і після зупинки повідомили водієві причину зупинки, а саме керування без застосування ременя пасивної безпеки, ОСОБА_1 цього не заперечував і зазначив, що дійсно не використовує ремінь безпеки.
Крім того причини та обставини зупинки транспортного засобу під керуванням  ОСОБА_1 , не підлягають встановленню, оскільки предметом доказування в межах даної справи є саме фактичні дані щодо керування особою транспортним засобом в стані сп`яніння. 
Під час апеляційного розгляду не встановлено обставин, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, тому відсутні причини ставити обставини полії під сумнів.
Таким чином вище викладена сукупність доказів поза розумним сумнівом доводить, що ОСОБА_1 є водієм транспортного засобу та керував ним у стані алкогольного сп`яніння.
Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимог п.п. 2.9. б) Правил дорожнього руху керувати транспортним засобом у хворобливому стані, у стані стомлення, а також перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції та увагу;
Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначений ст. 266 КУпАП, приписами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкції), та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядку).
Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Аналогічні приписи містить Інструкція. 
Також, за змістом ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.
Наявні у матеріалах справи докази підтверджують, що водій ОСОБА_1 у якого поліцейським виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, на пропозицію поліцейського пройшов огляд на місці зупинки, за результатом якого встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, результат огляду - 1,09 проміле. Також працівники поліції запитали чи погоджується ОСОБА_1 із результатом тесту і чи бажає він пройти огляд у медичному закладі. Спершу ОСОБА_1 зазначив, що він не впевнений, а потім від огляду у медичному закладі відмовився.
Таким чином, вважаю, що в даному випадку дотримано приписів Інструкції, Порядку та ст. 266 КУпАП, у зв`язку з чим  ОСОБА_1 вважається таким, що пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку.
Вважаю за необхідне відмовити у задоволенні клопотання сторони захисту про проведення судово-технічної експертизи, оскільки матеріали справи місять достатньо даних для прийняття рішення по суті обвинувачення, що викладене в протоколі.
Отже за результатами апеляційного розгляду встановлено, що  ОСОБА_1 , будучи водієм транспортного засобу у зв`язку з виявленими ознаками сп`яніння, пройшов огляд на стан сп`яніння у відповідності до закону, та встановлено стан сп`яніння, а тому вважаю, що матеріалами провадження у своїй сукупності поза розумним сумнівом доведено, що  ОСОБА_1 є водієм транспортного засобу та керував ним у стані сп`яніння.
Обставин, які б підтверджували позицію сторони захисту щодо незаконності постанови суду першої інстанції та наявності підстав для її скасування з закриттям провадження у справі, за результатами апеляційного розгляду не встановлено, а тому її необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 04 березня 2026 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло