ЄУН 201/1030/26
Провадження № 2/201/2248/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2026 року        м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі головуючого - судді Покопцевої Д.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні) матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання доступу до квартири, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням неповнолітньою дитиною, зобов`язання відповідача не чинити перешкод у проживанні та користуванні квартирою 

ВСТАНОВИВ:

Рух справи
22.01.2026р. позивачка звернулася до Соборного районного суду міста Дніпра суду із вказаним позовом, датованим 22.01.2026р., в якому просить: 
- надати неповнолітній дитині ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доступ до квартири яка заходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; 
- усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , неповнолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 
- зобов`язати відповідача, ОСОБА_2 , не чинити перешкод у проживанні та користуванні квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.01.2026р. для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Покопцеву Д.О.
Згідно ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом направлений запит до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи, відповідь на який надійшов до суду - 02.03.2026р.
Ухвалою від 03.03.2026р. Соборного районного суду міста Дніпра вказану позовну заяву залишено без руху.
09.03.2026р. від позивачки надійшла заява про усунення недоліків.
Ухвалою Соборного районного суду міста Дніпра від 12.03.2026р. вказану позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (в письмовому провадженні).
Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.
Оскільки, розгляд справи відбувався в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.
На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).

Доводи позову 
Позивачка вказує, що її неповнолітня дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Власником цієї квартири є батько дитини, відповідач у справі ОСОБА_2 .
Сторони припинили сімейні відносини 13.05.2015р., відтоді позивачка з дочкою вдвох продовжили проживати у вказаній квартирі. 20.09.2025р., о 17.00год., вона (позивачка) отримала повідомлення від матері відповідача про те, що у квартиру вони більше не потраплять. 
Приїхавши до житла, позивачка з дочкою з`ясували, що замки на вхідних дверях замінені відповідачем. 
Змінивши замки, відповідач чинить перешкоди у користуванні житлом неповнолітньою дитиною, а саме: не допускає доньку до житлового приміщення, не надає доступу до особистих речей дитини та перешкоджає проживанню за місцем реєстрації, про що і повідомив позивачку в месенджерах. 
О 17:50год. 20.09.2025р. позивачка звернулася до поліції, склала заяву та надала список особистих речей, які були вивезені з квартири в невідомому напрямку. 
Зараз позивачка з дитиною мешкає в подруг, не мають доступу до особистих речей, а відповідач не виходить на зв`язок. 

Щодо правової позиції відповідача
Відзив на позовну заяву не надійшов.
Судом в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України направлялись запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача.
Як вбачається з довідки від 09.02.2026р. Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади управління у сфері державної реєстрації департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, згідно даних реєстру територіальної громади м. Дніпра, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 27.04.1998р. по теперішній час (а.с. 26).
За змістом ч.ч. 6, 7 ст. 128 ЦПК України судова повістка …> надсилається …> разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням …> за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, який на законних підставах постійно або тимчасово проживає на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати або зареєструвати його.
Згідно з п. 5 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 № 265, громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, які на законних підставах постійно або тимчасово проживають на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання та прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати/зареєструвати його.
За змістом п. 4 вказаного Порядку особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.
Судова кореспонденція є офіційною, тому повинна надсилатися саме за адресою зареєстрованого місця проживання або, як виняток, на адресу, зазначену самим учасником справи - адресатом (ч. 6 ст. 128 ЦПК України).
Суд направляв на останню відому зареєстровану адресу відповідача копію ухвали про відкриття провадження з копіями позовної заяви та доданих до неї документів. Таким чином, суд виконав покладений на нього обов`язок інформувати учасників справи про її розгляд.
Суд тричі направляв на зареєстровану адресу відповідача копію ухвали про відкриття провадження з копіями позовної заяви та доданих до неї документів. Таким чином, суд виконав покладений на нього обов`язок інформувати учасників справи про її розгляд.
Відповідач кореспонденцію суду не отримав, а листи повернуті суду з відміткою пошти «адресат відсутній».
Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про (…) відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Оцінюючи можливість розгляду справи за таких обставин, суд виходить з того, що відповідно до ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі - Конвенція) держава має позитивні зобов`язання перед людиною забезпечувати розгляд справи у розумний строк. Особа, яка звертається до суду, має законні очікування, що справу буде розглянуто. Поведінка відповідача не може стати на заваді обов`язку суду розглянути справу.
Однак з гарантій ст. 6 Конвенції випливає як право позивача на розгляд справи у розумний строк, так і право відповідача знати про судове провадження проти нього.
Суд звертає увагу, що одержання учасником справи належно надісланої судової кореспонденції перебуває поза сферою контролю суду. В свою чергу особа, яка зареєструвала свої місце проживання за певною адресою, діючи розумно та добросовісно, повинна дбати про те, щоб мати змогу отримувати надіслану їй кореспонденцію своєчасно. У разі виникнення перешкод, адресат міг, зокрема, подати заяву про пересилання або доставку адресованих йому поштових відправлень на іншу адресу. Це передбачено п.п. 108, 109 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270.
Отже, для добросовісного адресата є механізм забезпечення права на отримання офіційної кореспонденції незалежно від того живе він чи ні за певною адресою. Натомість у суду немає жодного механізму забезпечити вручення судової кореспонденції учаснику справи, який не бажає її отримувати або не проживає за зареєстрованою адресою. З огляду на це, неотримання судової кореспонденції відповідачем не може бути перешкодою для розгляду справи.
Відповідно до ч. 9 ст. 130 ЦПК України особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.
Зважаючи на те, що відповідача належним чином повідомлено про розгляд справи (за зареєстрованим місцем проживання), незалежно від того чи отримав відповідач адресовану йому кореспонденцію, суд вважає, що гарантії ст. 6 Конвенції щодо відповідача дотримано і справу може бути розглянуто по суті.
Будь-яких заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмета спору.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).
Разом з тим, як зазначено у постанові Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 905/2382/17 відсутність відзиву на позов не є визнанням позовних вимог та не означає доведеність позовних вимог.

Встановлені судом фактичні обставини справи
Батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 4).
Згідно витягу з реєстру територіальної громади, сформованої ДП «ДІЯ» від 30.10.2025р., неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5).
З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 448076517 від 16.10.2025р. встановлено, власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 є відповідач ОСОБА_2 (2/3 частини) та ОСОБА_5 (1/3 частина) (а.с. 13-15).
Позивачкою 01.10.2025р складена заява до поліції, де вона вказала, що після розірвання шлюбу з відповідачем у 2015р. за погодженням із ним та його матір`ю як власниками залишилася з дитиною проживати у їх квартирі. Комунальні послуги сплачував відповідач, аліменти на утримання дитини впродовж останніх 6 років він не платив. 20.09.2025р., о 21.16год., позивачка отримала повідомлення від ОСОБА_5 , в якому було вказано, що замки у квартирі змінені та встановлена нова сигналізація. Якщо вони спробують туди потрапити, буде викликана поліція. Позивачка разом із дочкою поїхали до квартири і впевнилися, що замки змінені, потрапити у квартиру неможливо. Відповідач та його матір на дзвінки не відповідали. 23.09.2025р. позивачка через камери спостереження, встановлені у квартирі, побачила, що відповідач з якоюсь жінкою збирають речі дитини та позивачки, цінності та грошові кошти з подальшим їх привласненням. 
Відповідно переліку, наведеного позивачкою в заяві, відповідач привласнив: 
-грошові кошти від підприємницької діяльності (позивачка є ФОП) в сумі - 45000 (сорок п`ять тисяч) доларів США та 2800 (дві тисячі вісімсот) євро.
-побутову техніку - кавоварку De'Longhi Authentica, робот-пилосос Xiaomi, тостер Tefal, занурювальний блендер Tefal, гриль, аерогриль - 2, роутер Xiaomi, бойлер Gorenje, камера Imou, Dyson, MacBook, AirPods Pro, телевізори Sony та Samsung, відпарювач, фрезер для манікюру, LED-маску для обличчя, колонку JBL, комбайн Kenwood, м`ясорубку Bosch, соковижималку, електро-турку, відеокамеру Sony, кільцеву лампу, зарядну станцію Bluetti, повербанк - 2 шт., витяжку Beko, камеру GoPro, масажер, настільну лампу Xiaomi, посудомийну машину Electrolux (на складі фірми, де працює відповідач), холодильник LG (на складі фірми, де працює відповідач), електропіч Gorenje (на складі фірми, де працює відповідач), пральну машину Samsung (на складі фірми, де працює відповідач), мультиварку Philips, йогуртницю - 2 шт., iPhone 11 фіолетовий, електричну зубну щітку - 2 шт., ноутбук Asus, плойку для волосся - 2 шт., праску, вирівнювач для волосся, чемодан із набором перукарських інструментів (ножиці - 2 шт., професійний фен, машинка для стрижки Moser).
-на складі фірми також: три шафи, два комоди.
-в квартирі на АДРЕСА_1 : комод, диван, кутова полиця, вбудовані кухонні меблі, дитячий диван, письмовий стіл дитини, крісло на коліщатках до письмового толу, журнальний столик, тумбочка під телевізор, постільні комплекти, подушки, ковдри, пледи.
-кухонне приладдя: велика кількість, набір каструль Vinzor, сковорідки Fisman, столові прибори Bergoff - ложки, вилки, кухонні ножі, рушники кухонні.
-коштовності (згідно переліку); 
- Особисті речі: 1) дорослі речі - шуба песцова, шуба довга з штучного хутра, зимова коротка куртка з песцовим коміром, зимова довга куртка, куртка мультикам та штани, коротка куртка Zara, три джинсові куртки, жилет дутий короткий дві штуки та один довгий, дві шкіряні куртки (чорна та коричнева), джинси 8-10 пар, зимовий спортивний костюм дві штуки, спортивний костюм звичайний, костюм Puma з емблемою BMW, червоний костюм Lacoste, худі рожеве з військовою емблемою, три чорних худі військової тематики, худі чорне без принта, худі сіре, худі зелений Air Force з американським прапором, лосини шість пар, блузи та боді, два теплі зимові комбінезони, один тонкий комбінезон на флісі, кросівки 8-10 пар, чоботи зимові чоботи на платформі, зимові замшеві чоботи на підборі, чотири пари черевиків (дві спортивні, дві класичні), сумка Louis Vuitton, чорна шкіряна сумка, бананка шкіряна патріотичного кольору, біла літня сумка, велика кількість футболок, літні сукні близько 10 штук, жіноча нижня білизна (трусики та ліфчики), шкарпетки, топи, купальники, джинсові спідниці дві, шорти шкіряні, спортивні шорти три пари, джинсові шорти чотири пари, зимові светри чотири штуки, боді чорні три штуки, три комплекти термобілизни, чотири пари термошкарпеток, чотири теплі домашні костюми, два літніх домашніх костюми, чорний шовковий халат з мереживом, шість піжам, літнє взуття: дві пари шкіряних тапочок з норкою, дві пари босоніжок на платформі Tommy Hilfiger, чорні туфлі Tommy Hilfiger, шкіряні шльопки, пляжні шльопки; 2) дитячі речі - шість пар джинсів, два худі, дві пари звичайних лосин, одна рада утеплених лосин, шкіряні лосини, шкіряні джогери, дві кофти на замку, два теплих зимових костюма, три сумки, два рюкзака, чотири пари спідниць, корсет, костюм для занять спортомдва лонгсліви, бордові штани для танців, дві пари спортивних штанів, брюки та піджак класичного стилю чорного кольору, два плаття, джинсові шорти, шорти Nike, рожевий купальник, п`ять літніх піжам, п`ять теплих піжам, фіолетовий домашній костюм, боді сірий, боді з відкритими плечима біла майка, кофта з відкритими плечима, худі Jordan, худі Alpha Industries, поло, велика кількість футболок, нижня білизна (трусики та ліфчики), кросівки дві пари, зимові черевики, куртка зимова оверсайз, куртка осіння, жилет дутий оверсайз, джинсові куртки дві, шкарпетки, шкіряні шльопки, пляжні шльопки. 
-речі та документи матері позивачки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 яка у зв`язку із пошкодженням її квартири в м. Києві частково переїхала до м.Дніпро та мешкала на дачі. 
Також, згідно заяви позивачки до поліції, окрім речей, коштів та документів, в квартирі перебували дві тварини (собаки) ОСОБА_14 та ОСОБА_7 , над якими знущався відповідач. 
Позивачкою до матеріалів позовної заяви долучені консультаційні висновки лікарів-консультантів щодо нестабільного психічного стану неповнолітньої ОСОБА_3 , які є наслідком конфлікту дитини з батьком (а.с. 11, 12).
Згідно скріншотів листування у мессенджері з абонентом «ОСОБА_5», 20.09 о 21.16год. від цього абонента було отримано повідомлення наступного змісту (мовою оригіналу): «ОСОБА_8, ты знаешь, что квартира принадлежит мне, и я неоднократно просила тебя её освободить. За всё время проживания ты не платила ни аренду, ни коммунальные услуги, а самовольное подключение света сняв пломбу привело к большому штрафу, который оплачивать мне как владельцу. Так как ты игнорировала мои просьбы, мы были вынуждены сменить замки и поставить квартиру под охрану. С этого момента доступ в квартиру у тебя отсутствует. Твои вещи и твоих собак ты сможешь забрать в оговорённое время - свяжись со мной, чтобы договориться. Если будут попытки попасть в квартиру самовольно, я буду вынуждена обратиться в полицию» (а.с.6). 
Згідно скріншотів листування у мессенджері з абонентом «папуля» або «отец», було отримано та надіслано такі повідомлення (мовою оригіналів дослівно): 
повідомлення від абоненту «папуля»: « Мама твоя в городе? Если нет, могу тебя забрать » 23:06
«Передай своей маме, пусть не думает открыть дверь, квартира на сигнализации, код другой и если она откроет, бабушка напишет заявление в полицию: 23:08 
«Пусть мама напишет бабушке куда и ей в первой половине дня привезут туда собак» 23:13
повідомлення від абоненту «папуля»:  Смотри , малыш. Вы с мамой живете в Бабушкиной квартире, я... (надалі продовження) Мама ни чего не перепутала,? Жить в чужей квартире и хамски себя вести! 23:16 
повідомлення від абоненту «папуля»: И вопрос к тебе, почему ты ТАК с бабушкой? Она всегда ездила к тебе, что то покупала, гуляла с тобой, всегда защищала тебя, переживала и переживает сейчас за тебя. У неё умер муж (Витя), она прошла тяжелое лечение от рака, ещё и ты с ней не хочешь общаться! За что? Что она тебе сделала? 23:27
далі листування з абонентом «отец»: 
« Смотри , малыш. Вы с мамой живете в Бабушкиной квартире, я плачу за комм...» відповідь: тогда когда вы с мамой расстались, на то время бабушка ОСОБА_12 сказала то что раз ты так поступил, то эта квартира моей внучке, ты не знаешь почему я не общаюсь с бабушкой? мама пыталась с тобой связываться по поводу меня, ты же игнорировал ее какие мама украла лично у тебя вещи? а ты давно маме… (відповідь обірвана)
на повідомлення абонента «отец« Мама твоя в городе? » відповідь да
на повідомлення абонента «отец« «Передай своей маме, пусть не думает открыть дверь, квартира на сигнализа…»...відповідь: «так а мне сейчас что делать? я как бы хочу спать, мне холодно. Ты даже не можешь мне набрать»
на запитання абонента «отец« «Пусть мама напишет бабушке куда и ей в первой половине дня привезут туда...» відповідь: «всмысле только собак, там куча наших вещей, хорошо мы не общаемся с бабушкой, но ТЫ же общаешься со мной, в чем была проблема мне сказать что вы хотите чтоб мы съехали. Тебе приятно было оставить меня на улице без вещей, а также без крыши над головой»
повідомлення: «не отдаешь ни технику ни мебель, возникает вопрос кто ещё что украл? и сейчас ваш поступок равен воровству, на данный момент Я вижу то что мои а также вещи мамы закрыты, а также два ЖИВЫХ СУЩЕСТВА, а также вернемся к теме твоего игнорирование в сторону мамы, по поводу ключей а как она должна тебе сообщить о том что поменяла замки, замки были поменяны НЕ ОТ ВАС! а так как я теряла много раз ключи, мама делала дубликаты но они не подходили, поэтому пришлось поменять замок, какого ответа ты от меня ожидаешь по поводу штрафа, я в 14 лет могу решить этот вопрос?ты упрекаешь меня за то что я не общаюсь с бабушкой, а ваш поступок с бабушкой сейчас хороший? тебе видно все равно то что я на данну минуту сижу на улице как…»
на повідомлення абонента «отец« «Мама ни чего не перепутала,? Жить в чужей квартире и хамски себя вести!» ….відповідь: «а где со стороны мамы хамство? гостиниц нету мест, либо не принимают после комендантского, во сколько тебя набрать?» 
на повідомлення «Гостиниц нету мест, либо не принимают после комендантског...» відповідь абонента «отец»: «Нет мест или не принимают, ерунда полнейшая! Меня набирай в любое время. Мама пусть напишет адрес, куда привезти собак»01:36
повідомлення «так а личные вещи? 01:37
абонент «отец» повідомлення:«АДРЕС куда везти ВСЕ ЕЁ ВЕЩИ? 01:38 
повідомлення: «у меня есть возможность там жить одной?».
повідомлення: «не берешь трубку, «спасибо что перезвонил»
відповідь на повідомлення «я миллион раз звоню сказать куда везти, но ты как всегда не береш...» відповідь абонента «отец»: Звонит твоя мама а не ты! И СПАСИБО МОЖЕШЬ СКАЗАТЬ ЕЙ! Ещё раз прошу НАПИШИ куда (АДРЕС) привезти твои вещи и учебники? 11:16
повідомлення абонента «отец» «В следующий раз звони, когда мамы и диктофона не будет рядом»11:19
на повідомлення абонента «отец»: Звонит твоя мама а не ты! И СПАСИБО МОЖЕШЬ СКАЗАТЬ ЕЙ! Ещё раз прош...» відповідь: «тебе звонила директор школы, привези в школу вещи и учебники, телефон (з переписки не перенесено як особисті дані не учасника справи, прим. суду)11:22
повідомлення абонента «отец» : дочунь, вещи буду везти не я. В школу их носить не будут. Если хочешь я скажу когда и где будет машина с твоими вещами, подьедите и заберете. Напиши в какой день удобнее и в какое время: утром или вечером? 19:29
повідомлення:  мама спрашивает когда тебе удобно, чтоб понимать в какое время заказывать машину», «это от мамы», и я бы хотела до выходных, мне уже нужна как бы курточка и теплые вещи» 20:44
повідомлення: « ответа я дождусь?»
повідомлення «мне холодно, я хочу свои вещи»
повідомлення: «пап, тебе нравиться надо мной издеваться?»
повідомлення: «тебе вообще все равно где я живу? что у меня нет одежды, нету учебников, я в понедельник стояла за воротами и слышала все, и мне вот очень интересно что так ОСОБА_13 не понравилось в моем воспитании, может то что в нем не было тебя? и то что она хочет меня забрать, спасибо откажусь она мне лишь женщина которая разрушила мою семью, со всем уважением к ней, я правда не понимаю в чем проблема решить мирно вопрос и отдать то что принадлежит МАМЕ но НЕ ТЕБЕ»11:49
повідомлення абонента «отец»: привет, малыш. Я же привез вещи. Учебники у меня в машине, давай где то увидимся передам 15:29
відповідь на це повідомлення абонента «отец» о 15:29: «привет, после твоих поступков видеться я не имею желание, привези учебники в школу завтра 15:34; надалі повідомлення: «и когда ты вернешь технику, документы а также деньги 15:36; надалі повідомлення «мой макбук и наушники в красном чехле тоже в школу привези» 18:55
також від 23.09 відповідь на повідомлення абонента «отец» «обсудим, я не отрицаю» відповідь о 10.48 «когда?»
повідомлення абонента «отец»: на днях, но на данный момент дома нужно решить вопрос с электричеством, я занимаюсь, но не быстро, не дешево не получается 10:50.
відповідь на це повідомлення о 10:50 «а я не могу там жить там пока решается этот вопрос? 10:54, ще повідомлення «пап ты ответить не хочешь?» 15:41. 

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права
Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19 (провадження № 12-95гс20) у процесуальному та матеріальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. 
Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів) /ч. 5 ст. 177 ЦПК України/.
Позовна заява повинна, зокрема, містити: перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви (п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України).
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).
Процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді справи роз`яснювати необхідність вчинення певних процесуальних дій учасникам, оскільки це може призвести до порушення встановленого у ст. 6 ЦПК України принципу рівності перед законом і судом (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30.05.2023 у справі № 443/1012/18 /провадження № 61-6304св22/).
Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (частина десята статті 7 СК України).
Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Суд - це фактично останній інструмент, який підлягає використанню при вирішенні сімейних спорів, коли спір неможливо вирішити іншим шляхом.
Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Згідно зі ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Відповідно до ч.3 ст. 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Згідно з чч.1,2,3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.
Як встановлено судом, неповнолітня дочка сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час звернення позивачки із позовом (26.01.2026р.) досягла 14-річного віку
Позивачка просить суд зобов`язати відповідача не чинити для їх 14-річної дочки перешкод у проживанні та користуванні квартирою, яка належить йому та ОСОБА_5 . 
Проживання і користування квартирою - це речове право, яке дає особі законну можливість жити у приміщенні та використовувати його за призначенням. 
Тобто наслідком задоволення цих вимог фактично буде вселення 14-річної дочки сторін до квартири її батька та ОСОБА_5 . 
Суду не надано доказів того, хто наразі проживає у квартирі АДРЕСА_2 . 
Але якщо там проживає відповідач, який, як вказує позивачка у своїй заяві до поліції, 23.09.2025р. за допомогою якоїсь жінки збирав там речі позивачки та дитини, то, задовольнивши вимоги позивачки та вселивши у цю квартиру дочку сторін, адже заявлені вимоги про усунення перешкод в тому числі й у проживанні у квартирі, суд фактично визначить місце проживання 14-річної дівчинки з батьком. 
Разом із цим дитина після досягнення нею 14 років може вільно обирати собі місце проживання з кимось із батьків, які мають у власності житлові приміщення. Суд не може визначати місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, за позовом когось із батьків, оскільки таке право вибору місця проживання надано законом самій дитині. Тобто з чотирнадцяти років особа самостійно визначає, з ким із батьків хоче проживати (постанова Верховного Суду від 17.05.2023. у справі № 351/611/21, провадження № 61-990св23). Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 17.01.2024р. у справі № 711/2287/21, у постанові Верховного суду від 27.04.2026р. у справі № 501/2820/21. 
Крім цього, доказів того, що дитина бажає проживати із батьком, суду не подано. 
Тому, якщо у цій квартирі відповідач проживає, то позивачка пред`явила вимоги про усунення перешкод у проживанні та користуванні житловою площею, які суд не може вирішити в силу закону, оскільки правом визначати, де проживати 14-річній дівчинці - з матір`ю або з батьком - наділений не суд, а тільки сама дитина. 
Матір дитини також не може підміняти собою волю дівчинки. 
Якщо в цій квартирі наразі ніхто не проживає, то вселення туди 14-річної дитини самої суперечитиме тим же самим наведеним положенням законодавства, оскільки дитина такого віку в силу закону як неповнолітня має жити або з батьком (якого в квартирі немає), або з матір`ю (яка в квартирі проживати не може, оскільки не є її власницею або членом сім`ї власника). 
Залишаючи проживати 14-річну дитину саму, без піклування батька або матері, суд діятиме всупереч закону і не в інтересах дитини. 
Суд відхиляє посилання позивачки на положення ст.405 ЦК України, згідно якої члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону, оскільки, як вказує сама позивачка, дитина із батьком як власником житла з 2015р. не проживала. 
Із наданих суду позивачкою роздруківок листування у месенджері (а.с.6), встановлено, що відповідач пише дочці, що привіз усі речі. У нього в машині залишилися дитячі підручники, які дівчинка попросила привезти їй у школу. З цих повідомлень випливає, що дитячі речі повернуті. 
У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13.03.2024 у справі № 725/3821/23, провадження № 61-15366св23).
Під час розгляду судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (постанова Верховного суду від 06.08.2025р.справа № 686/3121/24).
З огляду зміст та обсяг сформованих позовних вимог суд не залучав орган опіки та піклування до участі у справі. 
Оскільки позивачка просить зобов`язати відповідача не чинити перешкоди їх 14-річній дочці у проживанні та користуванні квартирою АДРЕСА_2 , усунути ці перешкоди та надати доступ до квартири, суд відмовляє у задоволенні позову за необгрунтованістю, встановивши, що дочка сторін з 2015р. із своїм батьком - власником житла - не проживала, станом на день подання позову досягла віку, в якому самостійно обирає своє місце проживання, а не за позовом матері, і врахувавши також, що в силу закону дівчинка такого віку не може проживати одна. 

Щодо судових витрат
Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи результат вирішення спору (відмову у позові), відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, не відшкодовуються.
Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 2-13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання доступу до квартири, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням неповнолітньою дитиною, зобов`язання відповідача не чинити перешкод у проживанні та користуванні квартирою. 

На рішення може бути подана апеляційна скарга позивачем до Дніпровського апеляційного суду впродовж 30 днів. 

Суддя: Д.О. Покопцева