ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 638/12532/25
Номер провадження 22-ц/818/2509/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 травня 2026 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Мальованого Ю.М.,
суддів: Маміної О.В., Яцини В.Б.,
за участю:
секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача адвоката Шакарова Д.Ю.,
представника відповідачки адвоката Прокопенко О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2025 року в складі судді Яковлевої В.М. по справі № 638/12532/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тоцька Ольга Володимирівна, Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Нелюба Марина Анатоліївна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тоцька Ольга Володимирівна, Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Нелюба Марина Анатоліївна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
Позовна заява мотивована тим, що 14 вересня 2023 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики грошей, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенком М.О. 
Того ж дня між ним та ОСОБА_2 було укладено договір застави транспортного засобу - автомобіля марки BMW модель Х5, №WBAZV810XOL393796011 2011 року випуску, тип –загальний легковий універсал, колір – чорний, державний номер НОМЕР_1 .
30 квітня 2025 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тоцькою О.В. вчинено виконавчий напис про стягнення з нього боргу за вказаним договором позики.
27 травня 2025 року приватним виконавцем Нелюба М.А. відкрито виконавче провадження № 78195446 з примусового виконання зазначеного виконавчого напису, в межах якого у нього вилучено вищевказаний транспортний засіб.
Вважав, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства. Йому не надходила вимога щодо погашення заборгованості, що є прямим порушенням. Також нотаріусом не перевірено безспірність заборгованості за договором позики.
Просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 30 квітня 2025 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тоцькою О.В. і зареєстрований в реєстрі за № 276 про стягнення заборгованості за договором безпроцентної позики грошей; повернути транспортний засіб автомобіль марки BMW модель Х5, №WBAZV810XOL393796011 2011 року випуску, тип – загальний легковий універсал, колір – чорний, державний номер НОМЕР_1 , у його законне володіння, стягнути з відповідачки судові витрати на правничу допомогу у розмірі 12 000,00 грн і судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
11 вересня 2025 року представником відповідачки адвокатом Денисюк О.І. подано відзив на позовну заяву, в якому вона просила залишити позов без розгляду або відмовити у його задоволенні. Відзив мотивовано тим, що позивач мав повернути борг у строк до 14 червня 2024 року, проте станом на цю дату позику ОСОБА_1 було повернуто лише частково, у нього утворилась заборгованість. 19 лютого 2025 року на адреси ОСОБА_1 (вказані у договорі позики) було направлено вимоги про усунення порушення умов договору позики від 14 вересня 2023 року, а саме сплатити заборгованість в загальному розмірі 4 098,00 доларів США, за курсом продажу доларів США в АТ “Універсал Банк”, у строк, що не перевищує 30 днів з моменту отримання даної вимоги. У тексті вимоги позичальника попереджено, що у випадку невиконання або несвоєчасного виконання цієї вимоги, ОСОБА_2 буде змушена діяти в рамках чинного законодавства України та згідно з пунктом 8 договору позики, зокрема, і звернутись до нотаріуса для вчинення виконавчого напису для подальшого примусового стягнення заборгованості за договором позики. Вказані вимоги повернуто на адресу відправника. 19 березня 2025 року ОСОБА_1 на адреси фактичного місця проживання і реєстрації місця проживання повторно були надіслані вимоги про усунення порушення, які були повернуті у зв`язку з закінченням встановленого терміну зберігання. 21 березня 2025 року ОСОБА_2 звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тоцької О. В. із заявою про передачу ОСОБА_1 вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання за договором позики грошей, яку було направлено йому нотаріусом, і після цього 30 квітня 2025 року вчинено оспорюваний виконавчий напис. У нотаріуса не було підстав для відмови у вчиненні виконавчого напису, тому що право ОСОБА_2 на вчинення вказаної дії, розмір заборгованості, що підлягає стягненню, були підтверджені належними доказами відповідно до вимог чинного законодавства. Доданий до позовної заяви ордер серії АІ №191696 від 24 червня 2025 року містить посилання на договір про надання правничої допомоги, що укладений не з адвокатом, а з ФОП ОСОБА_3 , тобто не посвідчує повноваження адвоката Шакарова Д.Ю. на надання правової допомоги позивачу. Отже, позовна заява від імені ОСОБА_1 подана та підписана неуповноваженою особою, а понесення судових витрат не доведено.
Приватний нотаріус КМНО Тоцька О.В. подала письмові пояснення по справі, в яких просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказала, що станом на дату вчинення виконавчого напису позивач порушив умови графіку повернення позики. При цьому 19 березня 2025 року ОСОБА_2 була надіслана ОСОБА_1 відповідна вимога про усунення порушень виконання зобов`язань за договором позики, та 21 березня 2025 року нею була відправлена ОСОБА_1 вимога ОСОБА_2 , яка була повернута у зв`язку з закінченням встановленого терміну зберігання.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 276, вчинений 30 квітня 2025 року приватним нотаріусом КМНО Тоцькою О.В., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів в розмірі 165 872,75 грн, що в еквіваленті 3973,00 долари США – сума заборгованості за договором позики, 2000,00 грн – плата за вчинення виконавчого напису, разом сума стягнення 167 872,75 грн; в іншій частині у задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.
Рішення суду мотивовано тим, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не переконався у безспірності права вимоги, не врахував, що боржник не отримував вимоги про погашення заборгованості, у зв`язку з чим був позбавлений можливості надати свої заперечення. Крім того, сторонами не надано жодних належних та достатніх доказів щодо сплати заборгованості, тобто, яка саме сума є сплаченою. У задоволенні вимоги про повернення автомобіля відмовлено, оскільки договір застави є чинним, та матеріали справи не містять доказів вилучення транспортного засобу. Судові витрати відшкодовані частково, з урахуванням обсягу роботи адвоката, складності справи і критеріїв розумності і реальності судових витрат.
На вказане судове рішення через систему «Електронний суд» 20 січня 2026 року представник ОСОБА_2 адвокат Денисюк О.І. до суду апеляційної інстанції подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, і стягнення судових витрат – скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову у повному обсязі; стягнути з позивача судовий збір і судові витрати на правничу допомогу, докази понесення яких будуть надані протягом 5 днів з дня ухвалення рішення.
Апеляційна скарга мотивована тим, що однією з обов`язкових умов вчинення виконавчого напису є надіслання вимоги про усунення порушень і наявність відмітки поштового зв`язку про її відправлення, а не одержання, що мало місце в даному випадку. Наявні у матеріалах справи докази направлення боржнику письмових вимог, що було зроблено тричі, свідчать про намагання як відповідачки, так і нотаріуса повідомити боржника, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти вчиненню виконавчого напису або зверненню стягнення на його майно. Повідомлення боржника здійснено належним чином, і він мав одержати такі повідомлення, але не одержав їх з власної вини. Нормами чинного законодавства не визначено у переліку обов`язкових документів, які надаються для вчинення виконавчого напису, такого документу як розрахунок заборгованості. Оскільки позивач розмір боргу не оспорював, у суду першої інстанції не було підстав посилатись на спірність боргу. Крім того, позовна заява подана та підписана адвокатом Шакаровим Д.Ю., на підтвердження повноважень якого до матеріалів справи додано ордер серія АІ №191696 від 24 червня 2025 року, в якому в графі підстава зазначено договір № П-022 від 24 червня 2025 року. Однак, вказаний договір укладений між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , не є договором про надання правової допомоги, не відповідає вимогам до договору про надання правової допомоги, визначеним Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» і відповідно не міг бути підставою для надання правової допомоги адвокатом. Матеріали справи не містять доказів наявності договірних відносин позивача із адвокатом Шакаровим Д.Ю. З огляду на викладене, позовна заява від імені ОСОБА_1 була подана та підписана неуповноваженою особою. Отже, у суду були наявні підстави для залишення позову без розгляду. Також судом безпідставно задоволено вимогу позивача про стягнення витрат на правову допомогу адвоката, оскільки повноважень адвоката і доказів надання ним послуг не надано, акт виконаних робіт від 26 червня 2025 року не підписано зі сторони замовника. Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які понесла і які очікує понести відповідачка в зв`язку із розглядом справи, становить 30 000,00 грн, докази щодо яких будуть надані відповідно до ч. 8 статті 141 ЦПК України.
Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідачки адвоката Прокопенко О.І., яка підтримала апеляційну скаргу, позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Шакарова Д.Ю., які проти скарги заперечували, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 14 вересня 2023 року між ОСОБА_2 (Позикодавець) та ОСОБА_1 (Позичальник) було укладено договір позики грошей, згідно пункту 1 якого Позикодавець передала, а Позичальник прийняв у власність грошову суму у розмірі 153 755,00 грн, що у еквіваленті становить 4 025, 00 доларів США, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Косенко М.О. за № 1773 (а.с. 10, 67 том 1).
Пунктом 3 договору позики визначено, що повернення позиченої суми грошей повинно відбутися до 14 грудня 2023 року та вчинятися за графіком - щомісяця до 14 числа. 
Того ж дня у забезпечення виконання зобов`язання за договором позики між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір застави транспортного засобу - автомобіля марки BMW модель Х5, №WBAZV810XOL393796011 2011 року випуску, тип – загальний легковий універсал, колір – чорний, державний номер НОМЕР_1 (а.с. 68-70 том 1).
04 грудня 2023 року ОСОБА_2 (Позикодавець) та ОСОБА_1 (Позичальник) уклали нотаріально посвідчений договір про внесення змін і доповнень до договору позики від 14 вересня 2023 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Косенко М.О. за № 1773, згідно якого суму позики було збільшено до 313 020,00 грн, що в еквіваленті становить 8 325, 00 доларів США за курсом продажу доларів США в АТ «Універсал Банк» на день підписання. Сторони також погодили, що позика повинна бути повернутою у строк до 14 червня 2024 року (а.с. 11, 71 том 1).
Також 04 грудня 2023 року сторонами укладено договір про внесення змін і доповнень до договору застави транспортного засобу (а.с. 72 том 1).
19 лютого 2025 року ОСОБА_2 на адреси ОСОБА_1 (вказані у договорі позики) було направлено вимоги про усунення порушення умов договору позики від 14 вересня 2023 року і сплати заборгованості за договором позики в загальному розмірі 171 501,30 грн, що в еквіваленті 4 098,00 доларів США, за курсом продажу доларів США в АТ “Універсал Банк”, у строк, що не перевищує 30 днів з моменту отримання даної вимоги про усунення порушення умов договору позики (а.с. 73-74 том 1). 
У тексті вимог Позичальника попереджено, що у випадку невиконання або несвоєчасного виконання цієї вимоги, ОСОБА_2 буде змушена діяти в рамках чинного законодавства України та згідно з пунктом 8 договору позики, зокрема, і звернутись до нотаріуса для вчинення виконавчого напису для подальшого примусового стягнення заборгованості за договором позики. 
Вказані вимоги від 19 лютого 2025 року повернуто на адресу відправника у зв`язку із закінченням терміну зберігання, що підтверджується копіями конвертів, описів вкладення, накладних, квитанцій та рекомендованих повідомлень (а.с. 74 зворот – 78 том 1).
Також ОСОБА_2 19 березня 2025 року була надіслана ОСОБА_1 відповідна вимога про усунення порушення виконання зобов`язання за договором позики та договором про внесення змін та доповнень через оператора поштового зв`язку України АТ «Укрпошта» (а.с. 98-105 том 1): 
- відправлення № 0305700160276 на адресу фактичного місця проживання (адреса для листування): АДРЕСА_1 , яке було повернуто у зв`язку з закінченням встановленого терміну зберігання;
- відправлення № 0305700160284 на адресу реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 , яке було повернуто у зв`язку з закінченням встановленого терміну зберігання.
21 березня 2025 року ОСОБА_2 звернулась до приватного нотаріуса КМНО Тоцької О.В. з метою передачі заяви ОСОБА_1 (вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання за договором позики грошей від 14 вересня 2023 року), яка була відправлена йому 21 березня 2025 року через оператора поштового зв`язку України АТ «Укрпошта», відправлення № 0100199777682, на адресу фактичного місця проживання: АДРЕСА_3 , що було повернуто у зв`язку з закінченням встановленого терміну зберігання (а.с. 78 зворот-81, 88-92 том 1).
30 квітня 2025 року приватним нотаріусом КМНО Тоцькою О.В. вчинено виконавчий напис № 276 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на підставі договору позики заборгованості у розмірі 165 872,75 грн, що в еквіваленті 3973,00 долари США, за курсом продажу доларів США в АТ “Універсал Банк” станом на 30 квітня 2025 року; 2000,00 грн - плата за вчинення цього виконавчого напису. Разом сума стягнення 167 872,75 грн (а.с. 8, 106 том 1).
27 травня 2025 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Нелюба М.А. відкрито виконавче провадження ВП № 78195446 з примусового виконання вказаного виконавчого напису № 276 від 30 квітня 2025 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 167 872,75 грн (а.с. 22-23, 114том 1).
Постановами про арешт майна боржника та коштів боржника від 27 травня 2025 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно і кошти ОСОБА_1 в межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат ВП у розмірі 185 010,20 грн (а.с. 24-27 том 1).
Постановою про опис та арешт майна боржника від 27 травня 2025 року виконавцем описано і накладено арешт на автомобіль боржника ОСОБА_1 марки BMW модель Х5, №WBAZV810XOL393796011 2011 року випуску, тип – загальний легковий універсал, колір – чорний, державний номер НОМЕР_1 , передано його на відповідальне зберігання (а.с. 120, 123 том 1)
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно із частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.
Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені відомості про:
прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), задеклароване / зареєстроване місце проживання (перебування) (для фізичних осіб), повне найменування, місцезнаходження (для юридичних осіб) стягувача та боржника / довірчого засновника та довірчого власника;
дату і місце народження боржника / довірчого власника - фізичної особи, місце його роботи;
номери рахунків у банках, кредитних установах, код за Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України для юридичної особи;
строк, за який має провадитися стягнення;
інформацію щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, майна, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо.
Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.
При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, такими документами є нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку).
Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону № 3425-XII захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону № 3425-XII у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Верховний Суд у постановах від 11 жовтня 2023 року в справі № 344/13138/21 (провадження № 61-5577св23), від 02 листопада 2022 року в справі № 758/14101/16-ц (провадження № 61-17550св21), від 27 серпня 2020 року в справі № 554/6777/17 (провадження № 61-19494св18) виснував, що в нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів:
- перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса;
- другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису).
Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.
На момент вчинення нотаріусом виконавчого напису від 30 квітня 2025 року № 276 про стягнення з позивача на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 167 872,75 грн були відсутні відомості щодо отримання ОСОБА_1 за місцем його реєстрації і проживання вимоги про усунення порушень за договором позики, що позбавило останнього права подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або оспорити вимоги позикодавця, що свідчить про порушення приватним нотаріусом підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5.
Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису та порядку повідомлення боржника щодо вимоги про усунення порушення є самостійними і достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Встановивши, що ОСОБА_1 не отримував вимоги про погашення заборгованості та вчинення виконавчого напису, що направлялись йому ОСОБА_2 та приватним нотаріусом Тоцькою О.В., суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що заборгованість не є безспірною, а тому його позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими.
Такі висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постановах: від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18) та від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19), Верховного Суду у постановах від 26 лютого 2020 року у справі № 320/545/19, від 10 листопада 2021 року у справі №758/14854/20, від 11 вересня 2024 року у справі № 344/13138/21, від 08 грудня 2025 року у справі № 213/1948/24.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що боржник був належно повідомлений про вимогу про усунення порушень за договором позики, оскільки така йому неодноразово надсилалася, проте повернулася неврученою з відміткою «за закінченням терміну зберігання», є безпідставними, оскільки умовами договору позики не передбачено, що за таких умов вимога вважається врученою, у той час як повернення вимоги неврученою з відміткою «за закінченням терміну зберігання» не є належним повідомлення, що неодноразово вказувалося у сталій судовій практиці Верховного Суду. Зокрема, це узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 26 липня 2023 рок у справі № 759/5454/19 (провадження № 14-81цс22).
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 не оспорював розмір заборгованості, що свідчить про безспірність такого розміру, не впливають на правильність вирішення спору судом, оскільки не спростовують наведені вище факти, а саме неповідомлення боржника про намір отримати виконавчий напис нотаріуса про стягнення боргу.
Щодо доводів ОСОБА_2 про відсутність у адвоката Шакарова Д.Ю. повноважень на представництво позивача і безпідставне стягнення витрат на правничу допомогу колегія суддів виходить з наступного.
Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку, визначеному частиною четвертою статті 137, частиною сьомою статті 139 та частиною третьою статті 141 ЦПК України. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21).
Інтереси позивача ОСОБА_1 представляв адвокат Шакаров Д.Ю. на підставі ордеру серія АІ № 1916696 від 24 червня 2025 року, виданого на підставі договору про надання правничої допомоги № П-022 від 24 червня 2025 року (а.с. 12 том 1). 
24 червня 2025 року між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір про надання правничої допомоги № П-022, предметом якого є підготовка і подача позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в рамках виконавчого провадження № 78195446, підготовка та подача заяви про забезпечення позову (а.с. 14-18 том 1).
Пунктом 2.2.8 договору передбачено, що виконавець має право на власний розсуд (у разі необхідності) залучати для виконання зобов`язань за цим договором необхідних фахівців (безпосередніх виконавців), а також третіх осіб за рахунок замовника з обов`язковим повідомленням замовника.
Пунктом 4.1. договору передбачено, що за надані виконавцем послуги замовник сплачує 12 000,00 грн.
На підтвердження оплати ОСОБА_1 на рахунок ФОП ОСОБА_3 за надання юридичних послуг 12 000,00 грн надано копію платіжної інструкції АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 19 том 1).
З акту виконаних робіт від 26 червня 2025 року вбачається, що ФОП ОСОБА_3 виконано, а ОСОБА_1 прийнято виконання послуг: підготовка і подача позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в рамках виконавчого провадження № 78195446, підготовка та подача заяви про забезпечення позову, вартістю 12 000,00 грн. Акт підписано електронним підписом ОСОБА_1 (а.с. 20, 21 том 1).
Отже, встановивши, що представництво інтересів ОСОБА_1 здійснювалось адвокатом Шакаровим Д.Ю. на підставі ордеру серія АІ № 1916696 від 24 червня 2025 року і договору про надання правничої допомоги № П-022 від 24 червня 2025 року з ФОП ОСОБА_3 , який передбачає право залучення для його виконання безпосередніх виконавців, врахувавши характер і обсяг виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідачки витрат позивача на надання професійної правничої допомоги у розмірі 6000,00 грн.
Аргументи ОСОБА_2 щодо відсутності в адвоката Шакарова Д.Ю. повноважень на представництво інтересів позивача і подання позову, а також відсутності підстав для стягнення витрат на правничу допомогу, з огляду на укладення договору про надання правової допомоги з ФОП ОСОБА_3 , спростовуються ордером на надання правничої допомоги, з якого відомо, що адвокат Шакаров Д.Ю. представляв інтереси ОСОБА_1 . Факт оплати послуг не безпосередньо адвокату, а ФОП ОСОБА_3 не свідчить про неналежність поданих доказів. 
Схожі висновки викладені у постанові Верховного Суду від 07 листопада 2025 року у справі № 604/291/23.
Виходячи з вищевикладеного, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. 
Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині - без змін.
Рішення суду в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 не оскаржувалось та не переглядалось.
Враховуючи, що апеляційну скаргу  ОСОБА_2 залишенобез задоволення, підстави для перерозподілу судового збору судом апеляційної інстанції відсутні.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2025 року в оскаржуваній частині залишити без змін.
В іншій частині рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 26 травня 2026 року

Головуючий Ю.М. Мальований 

Судді О.В. Маміна

В.Б. Яцина