ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 605/421/25	Головуючий у 1-й інстанції Кравчук В.М. 	
Провадження № 22-ц/817/762/26 	Доповідач - Костів О.З.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2026 року  м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Костів О.З. 
суддів -  Гірський Б. О., Храпак Н. М., 
розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників цивільну справу №605/421/25 за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомпанія Прикарпаття» на додаткове рішення Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 23 березня 2026 року (ухвалене суддею Кравчук В.М., повний текст якого складено 23 березня 2026 року) у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомпанія Прикарпаття» до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомпанія «Дружба», про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, визнання відсутнім права оренди землі, скасування запису щодо держаної реєстрації права оренди земельної ділянки,
В С Т А Н О В И В:
У вересні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Агрокомпанія Прикарпаття» (далі - ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття», позивач, апелянт) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідачка 1), товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомпанія «Дружба» (далі — ТОВ «Агрокомпанія «Дружба», відповідач 2), про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, визнання відсутнім права оренди землі, скасування запису щодо держаної реєстрації права оренди земельної ділянки.
Рішенням Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 05 березня 2026 року позов ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» залишено без задоволення.
При ухваленні рішення в суді першої інстанції не було вирішено питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу.
11 березня 2026 року до місцевого суду від представниці ТОВ «Агрокомпанія «Дружба» - адвоката Вийванко Н.П. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі в частині стягнення з позивача понесених відповідачем судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 17000.00 грн.
Заява обґрунтована тим, що до закінчення судових дебатів у справі представником відповідача було заявлено клопотання про надання суду доказів щодо понесених судових витрат протягом п`яти днів з ухвалення судового рішення.
Додатковим рішенням Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 23 березня 2026 року стягнуто з ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» на користь ТОВ «Агрокомпанія «Дружба» судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8500.00 грн.
Не погоджуючись із вказаним додатковим рішенням суду, ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття», в інтересах якого діє керівник Іванчук Г.І., подано на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.
Апеляційна скарга мотивована тим, що розмір адвокатських витрат в сумі 17000.00 грн не є співрозмірним наданому об`єму адвокатських послуг, а тому апелянт просить суд переглянути суму витрат на правову допомогу. Сума витрат на правову допомогу у розмірі 17000.00 грн. в межах справи №605/421/25 є завищеною, враховуючи перелік наданих послуг адвокатом. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час, реальної потреби тих чи інших дій. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Разом з тим, сторона відповідача зазначає, що стягнута судом сума витрат на правничу допомогу в розмірі 8500.00 грн є такою, що не відповідає судовій практиці Верховного Суду.
Крім того, у справі №605/421/25 судом не повідомлено сторони у справі про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи. Такими діями судом суттєво порушено права позивача підтвердити свої заперечення щодо розміру витрат, які заявник намагається компенсувати за рахунок протилежної сторони.
Також представником ТОВ «Агрокомпанія «Дружба» не надіслано заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат стороні у справі відповідачу ОСОБА_2 , що на думку позивача є порушенням норм ЦПК України, та порушенням прав сторони у справі.
У зв`язку з наведеним просить додаткове рішення Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 23 березня 2026 року скасувати.
20 травня 2026 року на адресу Тернопільського апеляційного суду від відповідача ТОВ «Агрокомпанія «Дружба», в інтересах якого діє адвокат Вийванко Н.П., надійшов відзив на апеляційну скаргу, однак колегія суддів не приймає даний відзив, оскільки всупереч частини 1 статті 360 ЦПК України його подано з пропуском встановленого судом строку.
Згідно ухвали Тернопільського апеляційного суду від 30 квітня 2026 року відкрито апеляційне провадження у даній справі та надано строк для подання учасниками справи відзиву на апеляційну скаргу протягом 15 днів з дня отримання ухвали.
З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття апеляційного провадження ТОВ «Агрокомпанія «Дружба» отримано 02 травня 2026 року. Отже останнім днем строку для подачі відзиву на апеляційну скаргу є 18 травня 2026 року. Разом з тим, посилання ТОВ «Агрокомпанія «Дружба» на зайнятість в інших судових засіданнях, на думку колегії суддів не є поважною причиною не подання відзиву встановлений судом строк, оскільки стосується виключно організації внутрішньої діяльності товариства та не відноситься до об`єктивних причин.
Оскільки строк на подачу відзиву пропущено, вказаний відзив, апеляційним судом залишається без розгляду в порядку статті 126 ЦПК України.
За правилами частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до пунктів 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Рішення суду оскаржується в частині стягнення судових витрат, розмір яких не перевищує тридцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Враховуючи викладене, відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи із наступного.
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Судом встановлено наступні обставини.
20 жовтня 2025 року до місцевого суду надійшов відзив на позовну заяву від представниці відповідача ТОВ «Агрокомпанія «Дружба» - Вийванко Н.П., в якому вона просила у задоволенні позову відмовити, а судові витрати покласти на позивача в розмірі попереднього розрахунку 10000.00 грн. У вказаному відзиві представниця відповідача зазначала, що докази понесення цих витрат будуть подані до суду протягом 5 днів з дня ухвалення рішення у порядку ч.8 ст.141 ЦПК України.
11 березня 2026 року від представниці відповідача ТОВ «Агрокомпанія «Дружба» - Вийванко Н.П., надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі в частині стягнення з позивача понесених відповідачем судових витрат на професійну правничу (правову) допомогу адвоката у розмірі 17000.00 грн.
Представниця ТОВ «Агрокомпанія «Дружба» - Вийванко Н.П., до заяви про ухвалення додаткового рішення у справі долучила докази, що підтверджують розмір узгодженого гонорару за надані правові послуги, а саме: договір про надання правової допомоги №05/25 від 09 вересня 2025 року, детальний опис та акт приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) від 05 березня 2026 року.
З акту приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) вбачається, що адвокат Вийванко Н.П., яка надавала правничу допомогу та представляла інтереси відповідача ТОВ «Агрокомпанія Дружба» виконано такі послуги:
1) усна консультація з клієнтом, узгодження правової позиції у справі, необхідності отримання та подання відповідних доказів у справі, роз`яснення питань, які виникають в ході розгляду справи - 2 год. – 4000.00 грн;
2) вивчення документів, наданих клієнтом, опрацювання законодавства та формування правової позиції захисту у суді - 2 год. – 4000.00 грн;
3) підготовка відзиву на позов (9 сторінок) із усіма доказами, включаючи аналіз судової практики в подібних правовідносинах - 2 год. – 4000.00 грн;
4) участь у судових засіданнях у суді першої інстанції (у режимі відеоконференції): 23 жовтня 2025 року, 09 грудня 2025 року, 30 грудня 2025 року, 22 січня 2026 року, 17 лютого 2026 року - 5 засідань – 5000.00 грн.
Усього вартість наданих послуг становить 17000.00 грн.
12 березня 2026 року від представниці позивача ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» - Іванчук Г.І. надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в якому вона просить зменшити розмір витрат, заявлених ТОВ «Агрокомпанія Дружба», до 4500.00 грн, вважає суму витрат на правову допомогу завищеною, з огляду на обставини справи та обсяг наданих послуг.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України);
3) розподіл судових витрат між сторонами(стаття 141 ЦПК України).
Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим.
За положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2022 року в справі №910/12876/19 суд зауважив, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.
Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно, суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
Відповідно до правової позиції, висловленої об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 та підтвердженої Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19 і від 11 листопада 2020 року у справі №673/1123/15-ц, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України).
У справі, яка переглядається апеляційний судом, встановлено, що стороною відповідача на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано належним чином завірені копії договору про надання правової допомоги № 05/25 від 09 вересня 2025 року, детальний опис та акт приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) від 05 березня 2026 року на загальну суму 17000.00 грн.
Таким чином витрати відповідача на професійну правничу (правову) допомогу відповідача у суді першої інстанції підтверджені належними та допустимими доказами.
Разом з цим, проаналізувавши наведений у заяві про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу детальний опис наданих відповідачу адвокатом Вийванко Н.П. послуг, а також подані документи, апеляційний суд вважає, що відображена у цих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом відповідача роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та не є співмірною з обсягом наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт.
Колегія суддів зазначає, що розрахунок гонорару допомоги згідно договору не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони. Апеляційний суд виходить з того, що розмір таких витрат має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Таким чином, правильним є висновок місцевого суду, що зазначені у заяві представника відповідача адвоката Вийванко Н.П. витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 17000.00 грн не є співрозмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат та не є пропорційними до предмета спору.
З огляду на викладене, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що згідно статті 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача слід стягнути понесені витрати на правову допомогу в розмірі 8500 грн.
Вказана сума не виходить за розумні межі визначення розміру гонорару, є співмірною з наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.
Доводи позивача ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» про те, що судом не повідомлено сторони у справі про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, колегія суддів відхиляє, оскільки 12 березня 2026 року від представниці позивача ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» - Іванчук Г.І. надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в якому вона просить зменшити розмір витрат, заявлених ТОВ «Агрокомпанія Дружба», до 4500.00 грн.
Крім того частиною четвертою статті 270 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про ухвалення додаткового рішення у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Таким чином враховуючи, що суд першої інстанції не вбачав необхідності у виклику сторін у судове засідання, дана заява розглядалася в порядку письмового провадження без призначення судового засідання та повідомлення учасників справи.
Твердження позивача ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» про те, що відповідачем ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» не надіслано відповідачці ОСОБА_2 копію заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат колегія суддів враховує, однак зазначає, що вказана обставина не порушує права ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття», тому існують правові підстави для розподілу судових витрат за розгляд даної справи в суді першої інстанції.
У відповідності до статті 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з вимогами статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Згідно частини другої статті 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.
Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.
Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.
Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомпанія Прикарпаття» – залишити без задоволення.
Додаткове рішення Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 23 березня 2026 року — залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.
Дата складення повного тексту постанови — 29 червня 2026 року.

Головуючий         О.З. Костів
Судді:          Б.О. Гірський
Н.М. Храпак