СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 травня 2026 року Справа № 480/9382/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді – Глазька С.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м.Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Роменська виправна колонія (№ 56)" про визнання протиправним та скасування постанови,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної установи "Роменська виправна колонія (№ 56)" (вул. Вишнева, 19, с. Перехрестівка, Роменський район, Сумська область, 42073), в якій просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову про поміщення засудженого в дисциплінарний ізолятор строком на 14 діб від 18.04.2024 року щодо ОСОБА_1 ;
- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення стягнення у вигляді суворої догани від 25.04.2024 року щодо ОСОБА_1 за фактом подій 19.04.2024 року;
- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення стягнення у вигляді суворої догани від 25.04.2024 року щодо ОСОБА_1 за фактом подій 20.04.2024 року;
- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення стягнення у вигляді суворої догани від 25.04.2024 року щодо ОСОБА_1 за фактом подій 22.04.2024 року;
- визнати протиправною та скасувати постанову про поміщення засудженого в дисциплінарний ізолятор строком на 14 діб від 02.05.2024 року щодо ОСОБА_1 ;
- визнати протиправною та скасувати постанову про поміщення засудженого в дисциплінарний ізолятор строком на 14 діб від 16.05.2024 року щодо ОСОБА_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що постановами начальника Державної установи «Роменська виправна колонія (№ 56)» до нього застосовано заходи впливу у вигляді суворої догани та поміщення в дисциплінарний ізолятор строком на 14 діб. Позивач вважає, що постанови про накладення дисциплінарних стягнень від 18.04.2024, 25.04.2024, 02.05.2024 та 16.05.2024 як рішення суб`єкта владних повноважень прийняті з порушенням вимог статей 134, 135 Кримінально-виконавчого кодексу України, є необґрунтованими та протиправними і порушують його право на гуманне ставлення та повагу до людської гідності. Позивач зазначає, що оскаржувані постанови не містять належного обґрунтування та конкретного посилання на порушені ним норми законодавства, а рішення дисциплінарної комісії мають формальний характер.
Щодо постанови від 25.04.2024 про накладення дисциплінарного стягнення за події 19.04.2024 позивач вказує, що відповідно до розпорядку дня для засуджених у дільниці посиленого контролю вільний час триває до 21:50, а відбій встановлено о 22:00, у зв`язку з чим станом на 21:25 він не був зобов`язаний виконувати команду «відбій».
Щодо постанови від 25.04.2024 про накладення дисциплінарного стягнення за події 20.04.2024 позивач зазначає, що згідно з розпорядком дня прогулянки проводяться з 07:00 до 08:00 та з 17:30 до 18:30, а тому о 08:40 він не міг перебувати у прогулянковому дворику, як зазначено у рапорті.
Позивач також стверджує, що дисциплінарні стягнення застосовані з метою морального та психологічного тиску на нього, а викладені у постановах та рапортах обставини не відповідають дійсності. 
Ухвалою суду від 01.11.2024 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження по справі № 480/9382/24, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлені строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що Державна установа «Роменська виправна колонія (№ 56)» є установою закритого типу, яка відповідно до чинного законодавства здійснює правозастосовні та правоохоронні функції.
Відповідач зазначає, що 18.04.2024, 25.04.2024, 02.05.2024 та 16.05.2024 на засіданнях дисциплінарної комісії розглянуто шість матеріалів, складених відносно позивача, за результатами чого до нього застосовано поміщення до дисциплінарного ізолятора строком на 14 діб та суворі догани.
На думку відповідача, позивач звернувся до суду лише 28.10.2024, чим пропустив шестимісячний строк звернення до адміністративного суду, передбачений статтею 122 КАС України.
Відповідач вказує, що засуджений притягувався до дисциплінарної відповідальності на підставі фактичних обставин, які мали місце, та письмових доказів, долучених до відзиву. Порушень прав та законних інтересів позивача при накладенні дисциплінарних стягнень відповідач не вбачає. 
На вказаний відзив представник позивача надав відповідь, у якій зазначив, що твердження відповідача про пропуск строку звернення до суду не відповідає дійсності, оскільки позовну заяву та додані до неї документи було направлено засобами поштового зв`язку 18.10.2024, що підтверджується поштовою квитанцією. З огляду на положення частини дев`ятої статті 120 КАС України строк звернення до суду не є пропущеним.
Представник позивача також повторно зазначив, що накладені дисциплінарні стягнення є необґрунтованими, а доводи, викладені у відзиві, не спростовують аргументів позовної заяви щодо відсутності належних підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. 
На підставі Указу Президента України від 13.12.2025 № 958/2025 "Про призначення суддів" та наказу голови Сумського окружного адміністративного суду від 08.01.2026 № 5-ОС "Про відрахування зі штату суду ОСОБА_2 у зв`язку з призначенням на посаду судді Шостого апеляційного адміністративного суду", на підставі розпорядження керівника апарату від 13.01.2026 № 179 призначено повторний автоматизований розподіл судової справ № 480/9382/24.
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2026 зазначену справу було передано на розгляд судді Сумського окружного адміністративного суду Глазьку С.М.
Ухвалою суду від 16.01.2026 дану справу прийнято до свого провадження суддею Глазько С.М., визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 відбуває покарання у Державній установі «Роменська виправна колонія (№ 56)» з 09.09.2020 року. 
18.04.2024 на засіданні дисциплінарної комісії Державної установи «Роменська виправна колонія (№ 56)» (протокол № 37) розглянуто матеріали щодо порушення позивачем вимог режиму тримання. У витягу з протоколу зазначено, що 17.04.2024 о 09:40 позивач нетактовно поводився щодо представників адміністрації, висловлював жаргонні та нецензурні слова, чим створив конфліктну ситуацію. За результатами розгляду дисциплінарною комісією прийнято рішення про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді поміщення до дисциплінарного ізолятора строком на 14 діб. На підставі вказаного рішення начальником установи винесено постанову від 18.04.2024 про поміщення позивача до ДІЗО строком на 14 діб. 
25.04.2024 дисциплінарною комісією розглянуто три окремі матеріали про порушення режиму тримання, за результатами чого до позивача застосовано три дисциплінарні стягнення у вигляді суворої догани.
Першим стягненням охоплено події 19.04.2024, коли, за твердженням адміністрації установи, позивач о 21:25 не виконав команду «відбій» та занавісив камеру відеоспостереження.
Другим стягненням охоплено події 20.04.2024, коли, за даними рапорту чергового помічника начальника установи, позивач о 08:40 у прогулянковому дворику намагався передати іншому засудженому пачку цигарок та на зауваження відреагував нетактовно, погрожував фізичною розправою, створивши конфліктну ситуацію.
Третім стягненням охоплено події 22.04.2024, пов`язані з невиконанням команди персоналу, занавішуванням спального місця та іншими порушеннями встановленого порядку тримання. 
02.05.2024 на підставі рішення дисциплінарної комісії (протокол № 42) начальником установи винесено постанову про поміщення позивача до дисциплінарного ізолятора строком на 14 діб. Як підставу зазначено грубу поведінку, висловлювання нецензурною лексикою та погрози представникам адміністрації. 
16.05.2024 на підставі рішення дисциплінарної комісії (протокол № 49) начальником установи винесено ще одну постанову про поміщення позивача до дисциплінарного ізолятора строком на 14 діб за порушення вимог режиму тримання, пов`язані з поведінкою позивача під час проведення обшуку та спілкування з персоналом установи. 
Матеріали справи містять копії оскаржуваних постанов, витяги з протоколів засідань дисциплінарної комісії, рапорти працівників установи, акти про відмову позивача від підпису, а також розпорядок дня для засуджених у дільниці посиленого контролю та розпорядок дня для засуджених у ДІЗО, ПКТ, ОК та карцері. 
На виконання ухвали Сумського окружного адміністративного суду відповідач направив копію розпорядку дня для засуджених в ДІЗО, ПКТ,ОК, карцері, затвердженого наказом по установі від14.09.2022 року № 254/АГ-22 «Про затвердження розпорядку дня засуджених».
Згідно з розпорядком дня для засуджених у ДІЗО, ПКТ,ОК, карцері вільний час передбачено у вечірній період з 18.30 до 20.50, а відбій встановлено о 21:00. Прогулянки визначено у проміжках часу з 06.20 до 07:20 та з 17:30 до 18:30. 
У витягу з протоколу № 37 від 18.04.2024 зазначено, що під час засідання дисциплінарної комісії позивач надав усні пояснення та визнав факт порушення. Щодо інших епізодів матеріали справи містять відомості про пропозицію надати пояснення та акти про відмову від підпису відповідних документів. 
Не погоджуючись із застосованими дисциплінарними стягненнями, представник позивача 18.10.2024 направив до суду позовну заяву про визнання зазначених постанов протиправними та їх скасування.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та спірним правовідносинам сторін, суд враховує таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 7 Кримінально-виконавчого кодексу України держава поважає і охороняє права, свободи і законні інтереси засуджених, забезпечує необхідні умови для їх виправлення і ресоціалізації, соціальну і правову захищеність та їх особисту безпеку. Засуджені користуються всіма правами людини і громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду.
Відповідно до частин першої, другої статті 131-1 Кримінально-виконавчого кодексу України дисциплінарним проступком особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, є протиправне, винне діяння (дія або бездіяльність), що посягає на встановлений порядок у сфері виконання покарань, вчинене цією особою.
Персонал установи виконання покарань зобов`язаний довести наявність у діях чи бездіяльності особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, усіх ознак дисциплінарного проступку. Відсутність таких ознак виключає застосування до особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, заходів стягнення.
Частиною першою статті 132 Кримінально-виконавчого кодексу України передбачено, що за невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, можуть застосовуватися такі заходи стягнення:
попередження;
догана;
сувора догана;
грошовий штраф до двох мінімальних розмірів заробітної плати;
скасування поліпшених умов тримання;
поміщення засуджених чоловіків, які тримаються у виправних колоніях, у дисциплінарний ізолятор з виведенням або без виведення на роботу чи навчання на строк до чотирнадцяти діб, а засуджених жінок — до десяти діб;
переведення засуджених чоловіків, які тримаються у виправних колоніях максимального рівня безпеки, в приміщення камерного типу (одиночну камеру) на строк до трьох місяців.
Відповідно до частин першої, другої, восьмої, шістнадцятої, сімнадцятої статті 134 Кримінально-виконавчого кодексу України при призначенні заходів стягнення враховуються причини, обставини і мотиви вчинення порушення, поведінка засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень, а також пояснення засудженого щодо суті проступку. Стягнення, що накладаються, мають відповідати тяжкості і характеру проступку засудженого.
Заходи стягнення, передбачені статтею 132 цього Кодексу, накладаються постановою начальника колонії або особи, яка виконує його обов`язки.
Адміністрація колонії зобов`язана невідкладно розпочати перевірку причин, обставин і мотивів вчинення порушення, поведінки засудженого до вчинення проступку, визначити кількість і характер раніше накладених стягнень, а також отримати його письмове пояснення щодо суті проступку.
Поміщення засуджених у дисциплінарний ізолятор проводиться за вмотивованою постановою начальника колонії або особи, яка виконує його обов`язки, з визначенням строку тримання.
Під час призначення заходів стягнення адміністрація колонії зобов`язана враховувати обставини вчинення проступку, особу засудженого та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Відповідно до частин першої, другої, четвертої, шостої, восьмої статті 135 Кримінально-виконавчого кодексу України питання про доцільність застосування заходів стягнення до осіб, позбавлених волі, вирішується на засіданні дисциплінарної комісії колонії.
Засуджений має право бути присутнім на засіданні дисциплінарної комісії, надавати пояснення, подавати документи, заявляти клопотання та користуватися правовою допомогою.
За результатами розгляду дисциплінарна комісія приймає рішення про наявність або відсутність підстав для притягнення засудженого до дисциплінарної відповідальності.
Рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності має бути мотивованим.
Копія постанови про накладення дисциплінарного стягнення невідкладно вручається засудженому під підпис.
Відповідно до пункту 3 розділу II Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 28 серпня 2018 року № 2823/5, засуджені зобов`язані, зокрема, дотримуватися розпорядку дня, виконувати законні вимоги персоналу установи виконання покарань, не допускати конфліктної поведінки, не вживати нецензурних та жаргонних слів, не ображати інших осіб та не порушувати встановлений порядок відбування покарання.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Щодо доводів відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду, суд зазначає, що відповідно до поштової квитанції позовну заяву направлено до суду 18.10.2024. З урахуванням положень частини дев`ятої статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовну заяву здано на пошту, суд дійшов висновку про відсутність підстав для залишення позову без розгляду з цієї підстави. Отже, відповідний довід відповідача є безпідставним.
Оцінюючи доводи позивача про те, що всі оскаржувані постанови не містять належного обґрунтування та конкретних посилань на порушені норми права, суд виходить з того, що сама по собі відсутність у постанові посилання на конкретний пункт Правил внутрішнього розпорядку не є безумовною підставою для визнання її протиправною, якщо зі змісту постанови та матеріалів дисциплінарного провадження можливо встановити суть інкримінованого порушення, фактичні обставини та мотиви застосування стягнення.
Також суд відхиляє загальні твердження позивача про формальний характер роботи дисциплінарної комісії та здійснення психологічного тиску, оскільки такі твердження не підтверджені належними та допустимими доказами.
Щодо постанови від 18.04.2024 судом встановлено, що підставою для поміщення позивача до дисциплінарного ізолятора строком на 14 діб стало те, що 17.04.2024 о 09 год. 40 хв. позивач нетактовно поводився щодо представників адміністрації, висловлював жаргонні та нецензурні слова, чим створив конфліктну ситуацію.
Матеріали справи містять витяг з протоколу дисциплінарної комісії № 37 від 18.04.2024, з якого вбачається, що позивачу було запропоновано надати пояснення, а під час засідання дисциплінарної комісії він надав усні пояснення та визнав факт порушення.
З огляду на наведене, а також беручи до уваги наявність у матеріалах справи рапортів працівників установи та рішення дисциплінарної комісії, суд дійшов висновку, що відповідач довів наявність у діях позивача ознак дисциплінарного проступку та дотримання встановленої законом процедури притягнення до дисциплінарної відповідальності. Підстав для скасування постанови від 18.04.2024 суд не вбачає.
Щодо постанови від 25.04.2024 за подіями 19.04.2024 суд зазначає, що відповідно до змісту оскаржуваної постанови позивачу поставлено у вину невиконання команди «відбій» о 21 год. 25 хв.
На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на розпорядок дня для засуджених у дільниці посиленого контролю, відповідно до якого вільний час триває до 21 год. 50 хв., а відбій встановлено о 22 год. 00 хв., у зв`язку з чим, на його думку, він не був зобов`язаний виконувати команду «відбій» о 21 год. 25 хв.
Разом з тим суд зазначає, що наведений розпорядок дня не є релевантним для оцінки спірних правовідносин, оскільки на момент вчинення дисциплінарного проступку позивач перебував у дисциплінарному ізоляторі, для якого діє окремий розпорядок дня.
З наданого відповідачем розпорядку дня для засуджених, які тримаються у дисциплінарному ізоляторі, вбачається, що час початку сну встановлено о 21 год. 00 хв.
Отже, станом на 21 год. 25 хв. позивач був зобов`язаний виконати законну вимогу персоналу установи щодо дотримання встановленого режиму тримання.
Будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували викладені в оскаржуваній постанові обставини або свідчили про незаконність вимоги працівників установи, позивачем та його представником суду не надано.
Матеріали справи містять рапорт працівника установи, витяг з протоколу засідання дисциплінарної комісії та постанову начальника установи, які узгоджуються між собою та підтверджують наявність у діях позивача ознак дисциплінарного проступку.
За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач довів правомірність постанови начальника Державної установи «Роменська виправна колонія (№ 56)» від 25.04.2024 про накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани за подіями 19.04.2024, у зв`язку з чим підстави для її скасування відсутні.
Щодо постанови від 25.04.2024 за подіями 20.04.2024 суд зазначає, що підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення стало те, що він о 08 год. 40 хв. у прогулянковому дворику намагався передати іншому засудженому пачку цигарок.
Позивач, обґрунтовуючи протиправність зазначеної постанови, посилається на те, що відповідно до розпорядку дня прогулянки проводяться з 07 год. 00 хв. до 08 год. 00 хв. та з 17 год. 30 хв. до 18 год. 30 хв., а тому він не міг перебувати у прогулянковому дворику о 08 год. 40 хв.
Разом з тим, згідно з наданим до матеріалів справи розпорядком дня для засуджених у дільниці посиленого контролю у період з 08 год. 30 хв. до 09 год. 00 хв. проводяться ранкова перевірка та відвідування засуджених працівниками установи.
Суд звертає увагу, що суть інкримінованого позивачу порушення полягала не у самому факті перебування у прогулянковому дворику, а у спробі передати іншому засудженому пачку цигарок, що є порушенням установленого порядку відбування покарання.
При цьому позивач та його представник не надали належних та допустимих доказів на спростування зазначених у рапорті та постанові обставин та фактично не заперечили сам факт спроби передачі іншому засудженому пачки цигарок, обмежившись посиланням на невідповідність часу події розпорядку дня.
Матеріали справи містять рапорт працівника установи, витяг з протоколу засідання дисциплінарної комісії та постанову начальника установи, які узгоджуються між собою та підтверджують наявність у діях позивача ознак дисциплінарного проступку.
За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач довів правомірність постанови від 25.04.2024 про накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани за подіями 20.04.2024, у зв`язку з чим підстави для її скасування відсутні.
Щодо постанови від 25.04.2024 за подіями 22.04.2024 суд встановив, що позивачу поставлено у вину невиконання законних вимог персоналу установи та занавішування спального місця.
Доводи позивача про те, що він лише читав книгу у вільний час, не спростовують встановлених матеріалами справи фактів невиконання вимог персоналу.
Надані відповідачем документи підтверджують проведення дисциплінарного провадження та прийняття рішення дисциплінарною комісією, а тому підстав для скасування зазначеної постанови суд не вбачає.
Щодо постанови від 02.05.2024 судом встановлено, що підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді поміщення до дисциплінарного ізолятора строком на 14 діб стало те, що позивач висловлювався нецензурною лайкою, грубо поводився та погрожував працівникам установи фізичною розправою.
Матеріали дисциплінарного провадження щодо зазначеної постанови містять рапорти працівників установи, витяг з протоколу засідання дисциплінарної комісії та постанову начальника установи. Зазначені документи свідчать про те, що питання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності розглянуто дисциплінарною комісією з дотриманням процедури, передбаченої статтями 134, 135 Кримінально-виконавчого кодексу України.
Позивач не надав належних та допустимих доказів, які б спростовували викладені у зазначених документах обставини. Доводи позивача про недоведеність факту вчинення дисциплінарного проступку належними доказами не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.
За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач довів правомірність постанови начальника Державної установи «Роменська виправна колонія (№ 56)» від 02.05.2024 про поміщення позивача до дисциплінарного ізолятора строком на 14 діб, у зв`язку з чим підстави для її скасування відсутні.
Аналогічних висновків суд дійшов і щодо постанови від 16.05.2024, якою позивача поміщено до дисциплінарного ізолятора строком на 14 діб за порушення режиму тримання під час проведення обшуку та грубу поведінку щодо працівників установи. Матеріали дисциплінарного провадження щодо зазначеної постанови також містять рапорти працівників установи, витяг з протоколу засідання дисциплінарної комісії та постанову начальника установи, які підтверджують наявність у діях позивача ознак дисциплінарного проступку та дотримання відповідачем встановленої законом процедури притягнення до дисциплінарної відповідальності. Позивачем не надано доказів, які б спростовували викладені у цих документах обставини, а тому підстав для скасування постанови від 16.05.2024 суд не вбачає.
Таким чином, оцінивши доводи позивача та заперечення відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази у їх сукупності та надавши їм оцінку відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що відповідачем доведено правомірність постанов начальника Державної установи «Роменська виправна колонія (№ 56)» від 18.04.2024, 25.04.2024, 02.05.2024 та 16.05.2024, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
Доводи позивача та його представника щодо відсутності належних підстав для застосування дисциплінарних стягнень, формального характеру роботи дисциплінарної комісії, невідповідності окремих фактичних обставин розпорядку дня та здійснення морального і психологічного тиску не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та спростовуються наявними у справі доказами.
За таких обставин суд дійшов висновку, що оскаржувані постанови прийняті відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені чинним законодавством України, є обґрунтованими та правомірними, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
З огляду на ухвалення рішення суду про відмову у задоволенні позовних вимог, за відсутності доказів понесення судових витрат відповідачем, відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України підстав для їх розподілу немає. 
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної установи «Роменська виправна колонія (№ 56)» про визнання протиправними та скасування постанов - відмовити.
Судові витрати не розподіляються.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   С.М. Глазько