ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.06.2026  	Справа №607/8573/26 Провадження №1-кп/607/1439/2026	

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі кримінальне провадження №12026211040000400, дані про яке 06 березня 2026 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль Тернопільської області, українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , із середньою базовою освітою, непрацюючого, вдівця, у відповідності до ст. 89 КК України не судимого, РНОКПП: НОМЕР_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
24.02.2022 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-IX, яким затверджено Указ Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 на строк 30 діб, строк дії якого в подальшому неодноразово продовжувався та станом на момент події кримінального правопорушення скасований не був.
24.02.2026 близько 18 год. 00 хв. у ОСОБА_3 , який перебував на будівельному майданчику ТОВ «Престиж-Буд» в м. Тернопіль по вул. Глиняна, 10, виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, 24.02.2026 близько 18 год. 00 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи на будівельному майданчику ТОВ «Престиж-Буд» в м. Тернопіль по вул. Глиняна, 10, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, таємно, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу із вагончика викрав: перфоратор акумуляторний торговельної марки «CROWN» моделі «СТ28001НХ» з патроном типу SDS-Plus, силою удару 2.3 Дж. вартістю 5863,67 гривень, акумуляторну батарею торговельної марки «CROWN» моделі «САВ208016ХЕ СВ» напругою живлення 20В, ємністю 8А/год. вартістю 3872,05 гривень та зарядний пристрій торговельної марки «CROWN» моделі «САС204001Х» для акумуляторів напругою живлення 18-20 В, ємністю 4А/год. вартістю 1150,49 гривень. Після цього ОСОБА_3 з викраденим майном втік з місця вчинення кримінального правопорушення , чим спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 10886,21 гривень.
За таких обставин, ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю та підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини його вчинення. Показав, що дійсно 24.02.2026 близько 18 год. 00 хв., перебуваючи на будівельному майданчику ТОВ «Престиж-Буд» в м. Тернопіль по вул. Глиняна, 10, він шляхом вільного доступу із вагончика таємно викрав перфоратор акумуляторний, акумуляторну батарею та зарядний пристрій торговельної марки «CROWN», після чого із вказаним майном місце події залишив та розпорядився цим майном на власний розсуд. В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся у вчиненому та просив врахувати часткове відшкодування ним завданої кримінальним правопорушенням шкоди потерпілому ОСОБА_5 .
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідженням даних, які характеризують особу обвинуваченого, а також стосуються речових доказів та процесуальних витрат. При цьому суд з`ясував правильність розуміння учасниками судового процесу змісту цих обставин, з`ясував чи немає сумнівів в добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідивши документи, що характеризують особу обвинуваченого, а також стосуються речових доказів та процесуальних витрат, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, при викладених в обвинувальному акті обставинах, доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд виходить із того, що відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
З урахуванням наведених положень законодавства, при призначенні покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, яке згідно з положеннями ч. 5 ст. 12 КК України, класифікується як тяжкий злочин.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно з п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно з положеннями ч. 1 ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Також при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує особу винного, який у відповідності до положень ст. 89 КК України є не судимим, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.
Окремо суд враховує й позицію щодо покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , висловлену під час судових дебатів потерпілим ОСОБА_5 , який не наполягав на призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 суворого покарання, що не може бути залишено без належної уваги та оцінки суду і безумовно підлягає врахуванню в сукупності з усіма іншими обставинами, які суд повинен врахувати при призначенні покарання у відповідності до приписів закону про кримінальну відповідальність.
З огляду на викладене, та виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації та приймаючи до уваги, що покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу, суд у даному конкретному випадку вважає за можливе призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч. 4 ст. 185 КК України.
Підстав для застосування положень ч. 1 ст. 69 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд не вбачає, у зв`язку з відсутністю передумов за яких, норми, передбачені даною частиною статті можуть бути застосовані.
Приймаючи рішення про порядок відбування обвинуваченим ОСОБА_3 призначеного покарання суд враховує, що положення ч. 1 ст. 75 КК України наділяють суд дискреційними повноваженнями, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання, зокрема у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, належним чином врахувавши характер вчиненого злочину, відомості про особу винного та інші обставин кримінального провадження, визначити чи можливе виправлення засудженого без відбування покарання та за наслідком цього прийняти рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.
За наведеного та враховуючи характер вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення, відомості про особу винного, який у відповідності до положень ст. 89 КК України є не судимим, повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, щиро розкаявся у вчиненому, частково відшкодував завдану кримінальним правопорушенням шкоду потерпілому, що свідчить про усвідомлення обвинуваченим протиправності своїх діянь та бажання стати на шлях виправлення, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд доходить висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, тому вважає за можливе застосувати до ОСОБА_3 положення ч. 1 ст. 75 КК України й звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком та покласти обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
З метою додержання принципу співмірності та індивідуалізації покарання у даному випадку, на думку суду, можливо досягти мети заходу примусу без ізоляції ОСОБА_3 від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою впродовж іспитового строку тривалістю 2 роки, який буде достатнім для того, щоб останній довів своє виправлення, а покладення на нього обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, дозволить здійснювати контроль за поведінкою обвинуваченого.
На переконання суду, покарання у виді позбавлення волі та звільнення від його відбування з випробуванням буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, у тому числі проти власності, та відповідатиме принципам гуманності, справедливості, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.
Судом встановлено, що у даному кримінальному провадженні цивільний позов не пред`являвся, заходи забезпечення у вигляді арешту майна та запобіжного заходу не застосовувались.
За змістом статей 369, 374 КПК України у разі визнання особи винуватою, у мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення, в тому числі запобіжних заходів до набрання вироком законної сили, та мотиви його ухвалення.
Враховуючи, що на даний час у цьому кримінальному провадженні відсутні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, суд не вбачає підстав для прийняття рішення про застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання даним вироком законної сили. 
Документально підтверджені процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави.
Долю речового доказу слід вирішити в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. 
На підставі ч. 1 ст. 75 КК України, звільнити  ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому 2 (два) роки іспитового строку.
Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на  ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На підставі ч. 9 ст. 100 КПК України, речовий доказ – DVD-R диск з відеозаписом, який згідно з постановою слідчого від 19.03.2026 постановлено зберігати при матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили - залишити при матеріалах кримінального провадження №12026211040000400 від 06.03.2026.
На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, стягнути із ОСОБА_3 в користь держави процесуальні витрати за проведення судових товарознавчих експертиз: від 18.03.2026 №СЕ-19/120-26/3165-ТВ в розмірі 1782 (одна тисяча сімсот вісімдесят дві) гривні 80 копійок; від 18.03.2026 №СЕ-19/120-26/3170-ТВ в розмірі 1782 (одна тисяча сімсот вісімдесят дві) гривні 80 копійок; від 19.03.2026 №СЕ-19/120-26/3160-ТВ в розмірі 2228 (дві тисячі двісті двадцять вісім) гривень 50 копійок.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя	ОСОБА_1