ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" травня 2026 р.	м. Харків	Справа № 917/212/26	

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Мужичук Ю.Ю. 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу 

за позовом 	Товариства з обмеженою відповідальністю "Сойл Сервіс" 	
до 	Приватного підприємства "ПМП Імпульс" 	
про 	стягнення грошових коштів	
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сойл Сервіс" звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Приватного підприємства "ПМП Імпульс" про стягнення 206 734,04грн заборгованості за Договором поставки № 10- 2025 від 07.04.2025, з яких: 153 468,00 грн сума боргу; три відсотки річних від простроченої суми 3 065,16 грн; інфляційні виплати в сумі 3 243, 88 грн; 10 % штрафу в сумі 15 346,80 грн; подвійна ставка НБУ в сумі 31 610,20 грн.
Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 18.02.2026 матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Сойл Сервіс" до Приватного підприємства "ПМП Імпульс" про стягнення 206 734,04 грн заборгованості за Договором поставки № 10-2025 від 07.04.2025 передано за підсудністю до Господарського суду Харківської області.
02.03.2026 матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Сойл Сервіс" до Приватного підприємства "ПМП Імпульс" про стягнення 206 734,04грн (вх.№655/26 від 02.03.2026) надійшли до Господарського суду Харківської області.
Згідно з Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.03.2026, для розгляду справи №917/212/26 призначено суддю Мужичук Ю.Ю.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 09.03.2026 позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов, встановлено позивачу 5-денний строк з дня отримання відзиву для подання до суду відповіді на відзив та встановлено відповідачу 5-денний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання до суду заперечення на відповідь на відзив.
Відповідачу – Приватному підприємству "ПМП Імпульс" ухвала суду від 09.03.2026 в порядку ч. 2-4 ст. 120 та ч. 5 ст. 242 ГПК України направлялась в електронному вигляді до Електронного кабінету відповідача в підсистемі «Електронний Суд» ЄСІТС.
Втім, відповідач своїм правом на захист не скористався, ні в установлений судом строк, ні станом на день прийняття судом даного рішення не подав відзиву на позовну заяву.
У відповідності до ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України, в разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Тобто, подання відзиву на позовну заяву є правом, а не обов`язком учасника справи, а отже не може бути підставою для невиправданого затягування судового розгляду справи.
За приписами ч. 5 ст. 252 ГПК України, справи в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними в справі матеріалами.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").
Основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема, є розумність строків розгляду справи судом, неприпустимість зловживання процесуальними правами (пункти 10, 11 ч. 3 ст. 2 ГПК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 42 ГПК України, учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Згідно з ч. 1 ст. 43 ГПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.
На підставі зазначеного, з огляду на закінчення встановленого ст. 248 ГПК України строку розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що судом вчинено всіх необхідних заходів для належного повідомлення відповідача про розгляд даної справи, та враховуючи, що подання відзиву на позовну заяву є правом (а не обов`язком) відповідача і суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи в разі ненадання відповідачем відзиву в установлений судом строк без поважних причин, а також враховуючи, що позивачем досить повно висловлено свою позицію по суті заявлених ним позовних вимог і в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, з метою недопущення невиправданого затягування судового процесу й порушення прав учасників справи щодо розгляду спору впродовж розумного строку, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу за відсутності відзиву відповідача за наявними у справі матеріалами.
У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).
Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та докази, надані позивачем до позовної заяви, суд встановив таке.
07.04.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сойл-Сервіс» (далі- Постачальник, Позивач) та Приватним підприємством «ПМП Імпульс» ( далі – Покупець, Відповідач) був укладений Договір поставки № 10-2025 за умовами якого Постачальник зобов`язався у порядку та на умовах, які встановлені Договором, передати у власність Покупця товар, а Покупець зобов`язався прийняти та оплатити його в порядку, строки і на умовах, які передбачені Договором.
Пунктом 1.2 Договору визначено,що найменування, асортимент, ціна, кількість і вартість товару визначаються у специфікаціях, які є невід`ємною частиною Договору.
Відповідно до п.3.1 Договору умови поставки Товару вказуються у Специфікаціях до Договору, які є невід`ємною його частиною.
Загальна вартість товару за Договором (загальна вартість Договору) становить вартість поставленого товару за період дії даного Договору згідно Специфікацій до даного Договору. Оплата здійснюється за кожну партію Товару на умовах, вказаних у Специфікаціях до даного Договору, які є невід`ємною його частиною, на підставі рахунку Постачальника. (п.4.4, 4.5 Договору).
Відповідно до п.1-2 Специфікації №1 від 07.04.2025 року до Договору поставки № 10-2025 від 07.04.2025 року Постачальник зобов`язується поставити Покупцю – Пісок природний в кількості 300 м3 ціною за одиницю (без ПДВ) 155.00 грн., загальною вартістю (без ПДВ) 46500 грн., крім того ПДВ 9300 грн.. Загальна вартість товару з ПДВ 55800 грн.
Пунктом 4 Специфікації № 1 передбачено 100% попередня оплата на підставі рахунку Постачальника.
Пунктом 5 Специфікації № 1 визначено термін поставки: згідно наданих заявок Покупця на кожну партію Товару. Граничний термін поставки – до 20.05.2025 року.
Відповідно до пунктів 1-2 Специфікації №2 від 19.05.2025 року до Договору поставки № 10-2025 від 07.04.2025 року Постачальник зобовязується поставити Покупцю – Пісок природний в кількості 1500 м3 ціною за одиницю (без ПДВ) 157.50 грн., загальною вартістю (без ПДВ) 236250 грн., крім того ПДВ 47250 грн.. Загальна вартість товару з ПДВ 283 500 грн. 
Згідно з пунктом 3 Специфікації № 2 умовами поставки товару є самовивіз з кар`єру Постачальника Новоселівське -ІІІ родовище Полтавського району, Полтавської області. Транспортні витрати за рахунок Покупця ( не включені в ціну Товару). 
Пунктом 4 Специфікації № 2 передбачено оплату протягом 14 (чотирнадцяти ) днів з дати поставки.
Пунктом 5 Специфікації № 2 визначено термін поставки: згідно наданих заявок Покупця на кожну партію Товару. Граничний термін поставки – до 30.06.2025 року.
Згідно п.7.2 Договору у випадку порушення умов оплати поставленого Товару, вказаних у Специфікаціях до даного Договору, Покупець сплачує Постачальнику на його письмову вимогу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості відвантаженого та неоплаченого Товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять календарних днів додатково сплачує штраф у розмірі 10% від вартості відвантаженого та неоплаченого Товару.
На виконання умов договору позивачем було передано відповідачу товар на загальну суму 209 268,00 грн за наступними видатковими накладними: № 471 від 09.05.2025 на суму 3720 грн., № 487 від 13.05.2025 на суму 5208 грн, № 497 від 14.05.2025 на суму 7812 грн., № 505 від 15.05.2025 на суму 10416 грн., № 512 від 16.05.2025 на суму 15624 грн., № 519 від 19.05.2025 на суму 15666 грн., № 525 від 20.05.2025 на суму 21168 грн., № 530 від 21.05.2025 на суму 13230 грн., № 538 від 22.05.2025 на суму 15876 грн., № 543 від 23.05.2025 на суму 23814 грн., № 550 від 26.05.2025 на суму 15876 грн, № 558 від 27.05.2025 на суму 15876 грн, № 560 від 28.05.2025 на суму 10584 грн., № 567 від 29.05.2025 на суму 10584 грн., №579 від 02.06.2025 на суму 23814 грн.
Як вказує позивач, поставлений товар відповідач отримав, однак оплату за нього здійснив лише частково. Так, 07.05.2025 року відповідачем було проведено попередню оплату за Товар в сумі 55800 грн, що вбачається також акту звірки взаємних розрахунків за період Травень 2025 року.
20.05.2025 року за вих № 20/5 від відповідача на адресу позивача надійшов гарантійний лист в якому просив за Договором поставки № 10-2025 від 07.04.2025 року відпустити пісок природній у кількості 1500 м3 з відтермінуванням оплати та гарантував оплату за відпущений пісок до 10.06.2025 року. 
Оскільки у визначені договором строки оплата вартості поставленого товару відповідачем так і не була здійснена у повному обсязі, у останнього утворилась заборгованість у розмірі 153 468, 00 грн.
Позивачем на адресу відповідача було направлено претензію від 17.10.2025 №70/25 в якій вимагав виконати зобов`язання за Договором поставки № 10-2025 від 07.04.2025 року належним чином та перерахувати на його рахунок суму заборгованості в розмірі 153 468, 00 грн., пеню за порушення умов оплати товару в розмірі 12512,90 та штраф 10% у розмірі 15346,80. Вказана претензія не була отримана відповідачем та повернута відправнику 28.10.2025, що підтверджується даними поштового відправлення (штрих-кодовий ідентифікатор R360070000497).
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати поставленого товару позивачем, окрім заявленої основної заборгованості 153 468,00 грн. на підставі умов договору та положень чинного законодавства нараховано до стягнення пеню у розмірі 31 610,20 грн, штраф 10% у розмірі 15 346,80 грн, а також 3% річних у розмірі 3 065,16 грн та інфляційні виплати у розмірі 3 243, 88 грн, які позивач просить стягнути з відповідача.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.
У відповідності до п. 1 ч. 2ст. 11 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.
Частинами 1, 3, 5ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.
У відповідності до положень ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).
Факт поставки позивачем відповідачу товару за Договором поставки № 10- 2025 від 07.04.2025 на загальну вартість 209 268,00 грн. підтверджується наданими позивачем видатковими накладними № 471 від 09.05.2025 на суму 3720 грн., № 487 від 13.05.2025 на суму 5208 грн, № 497 від 14.05.2025 на суму 7812 грн., № 505 від 15.05.2025 на суму 10416 грн., № 512 від 16.05.2025 на суму 15624 грн., № 519 від 19.05.2025 на суму 15666 грн., № 525 від 20.05.2025 на суму 21168 грн., № 530 від 21.05.2025 на суму 13230 грн., № 538 від 22.05.2025 на суму 15876 грн., № 543 від 23.05.2025 на суму 23814 грн., № 550 від 26.05.2025 на суму 15876 грн, № 558 від 27.05.2025 на суму 15876 грн, № 560 від 28.05.2025 на суму 10584 грн., № 567 від 29.05.2025 на суму 10584 грн., №579 від 02.06.2025 на суму 23814 грн., які підписані з боку відповідача без будь-яких зауважень щодо вартості та об`єму поставки.
Враховуючи встановлені обставини часткової оплати відповідачем 07.05.2025 на суму 55800 грн вартості поставленого товару, суд дійшов висновку, що за Договором поставки №10- 2025 від 07.04.2025 за відповідачем рахується непогашена заборгованість у розмірі 153 468, 00 грн, яка станом на час розгляду справи не сплачена та доказів її погашення матеріали справи не містять.
За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в цій частині та наявність фактичних та правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу у розмірі 153 468, 00 грн.
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Аналіз статті 625 ЦК України вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.
Факт прострочення відповідачем виконання зобов`язань з оплати поставленого товару підтверджується матеріалами справи та відповідачем жодним чином не спростовується.
Зазначене, з урахування вимог ст. 625 ЦК України надає право позивачу на нарахування 3% річних та інфляційних за таке прострочення.
Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Пунктом 7.2 Договору сторони передбачили, що у випадку порушення умов оплати поставленого Товару, вказаних у Специфікаціях до даного Договору, Покупець сплачує Постачальнику на його письмову вимогу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості відвантаженого та неоплаченого Товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять календарних днів додатково сплачує штраф у розмірі 10% від вартості відвантаженого та неоплаченого Товару.
Судом встановлено, що відповідно до умов договору та Специфікації №2 оплата поставленого товару здійснюється протягом 14 календарних днів з дати поставки.
Водночас позивачем при здійсненні розрахунку 3% річних, інфляційних та пені застосовано єдиний період прострочення з 16.06.2025 по 13.02.2026, що не повністю відповідає строку прострочення за видатковою накладною №579 від 02.06.2025 на суму 23814 грн. останнім днем виконання зобов`язання за якою є 16.06.2025, а прострочення виникає лише з 17.06.2025.
З огляду на викладене, суд вважає за необхідне здійснити коригування розрахунку шляхом виключення вартості поставки за вказаною накладною із загальної суми заборгованості за 16.06.2025 та нарахування штрафних санкцій за цей день. 
Таким чином, внаслідок здійсненого перерахунку до стягнення підлягають три відсотки річних у сумі 3 063,20 грн, інфляційні втрати у сумі 3 243,88 грн та пеня у сумі 31 589,98 грн.
Також, судом перевірено здійснений позивачем розрахунок штрафу у розмірі 10% від вартості відвантаженого та неоплаченого Товару з урахуванням чого суд приходить до висновку, що вказаний розрахунок штрафу у розмірі 15 346,80 грн є арифметично вірним та обгрунтованим.
Відповідно дост. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідност. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Підсумовуючи викладене, враховуючи фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.
Зважаючи на те, що спір виник у зв`язку з невиконанням відповідачем у добровільному порядку своїх зобов`язань, а також враховуючи, що позивачем за подання цього позову в електронній формі сплачено судовий збір у мінімальному розмірі визначеному ЗУ "Про судовий збір", суд керуючись приписами ч. 9. ст. 129 ГПК України, вважає за можливе судовий збір у розмірі 2662,40 грн. (з врахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору при поданні до суду процесуальних документів в електронній формі), сплачений позивачем, покласти на відповідача у повному обсязі та стягнути з останнього на користь позивача.
На підставі викладеного та керуючись ст.12,13,73,74,76-79,91,129,232,233,236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд 

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сойл-сервіс» (код ЄДРПОУ 34764384, місцезнаходження: 38702, вул. Олени Пчілки, 33, с. Новоселівка, Полтавського району, Полтавської області, п/р IBAN НОМЕР_1 в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», МФО 305299) з Приватного підприємства «ПМП Імпульс» (місцезнаходження: 61166, м. Харків, вул. Бакуліна, 11, код ЄДРПОУ 21254756) 153 468,00 суми боргу, 3 063,20 грн три відсотки річних, 3 243,88 грн інфляційних витрат, 31 589,98 грн пені, 15 346,80 грн 10% штрафу та витрати по сплаті судового збору 2662,40 грн.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя		Ю.Ю. Мужичук