УХВАЛА
18 червня 2026 року
м. Київ

справа № 758/11952/21
провадження № 61-8079ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Луспеника Д. Д., Черняк Ю. В.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на додаткову постанову Київського апеляційного суду від 20 травня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про припинення дії договору та стягнення грошових коштів, 
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , в якому просила суд:
- визнати припиненим попередній договір від 03 червня 2021 року, реєстровий 
№ 530, укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 щодо укладення в майбутньому договору купівлі-продажу нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1 , з 16 год. 00 хв. 12 липня 2021 року;
- стягнути суму авансового платежу, отриманого ОСОБА_2 при укладенні 
03 червня 2021 року Попереднього договору у розмірі 82 020,00 грн, штрафні санкції за несвоєчасне повернення коштів у розмірі 12 959,16 грн, інфляційні втрати 
у розмірі 1 230,30 грн, 3% річних від простроченої суми у розмірі 1 115,33 грн, пеня 
у розмірі 6 226,78 грн.

Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 07 червня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про припинення дії договору та стягнення грошових коштів задоволено.
Визнано припиненим Попередній договір від 03 червня 2021 року (реєстровий 
№ 530), укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 про укладання в майбутньому Договору купівлі-продажу нерухомого майна - квартири 
АДРЕСА_2 , на підставі пункту 3 частини першої статті 635 
ЦК України.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 103 551,56 грн, з яких: сума авансового платежу, отриманого ОСОБА_2 при укладенні 03 червня 2021 року Попереднього договору у розмірі 82 020,00 грн; штрафні санкції за несвоєчасне повернення коштів у розмірі 12 959,16 грн; інфляційні втрати у розмірі 1 230,30 грн; 3 % річних від простроченої суми у розмірі 1 115,33 грн; пеня у розмірі 6 226,78 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 035,51 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 06 квітня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Подільського районного суду м. Києва 
від 07 червня 2023 року задоволено.
Заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 07 червня 2023 року скасовано.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про припинення дії договору та стягнення грошових коштів відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 580,45 грн.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 квітня 2026 року заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Дяченка Е. В. про виправлення описки задоволено.
Виправлено описку у постанові Київського апеляційного суду від 06 квітня 2026 року у справі № 758/11952/21, а саме:
- у даних ОСОБА_1 замість «РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: 
АДРЕСА_3 » зазначено «РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 ».
- у даних ОСОБА_2 замість «РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: 
АДРЕСА_4 » зазначено «РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 ».

Додатковою постановою Київського апеляційного суду від 20 травня 2026 року заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Дяченка Е. В. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 35 000,00 грн.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 червня 2026 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 06 квітня 2026 року у справі у справі № 758/11952/21 (провадження № 61-7594ск26, малозначна справа).
16 червня 2026 року  ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на додаткову постанову Київського апеляційного суду від 20 травня 2026 року (надійшла до суду 16 червня 2026 року), у якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати оскаржуване судове рішення, ухвалити нове про відмову у задоволенні клопотання.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів 
у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Перевіривши доводи касаційної скарги та дослідивши зміст оскаржуваного судового рішення, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження 
у справі слід відмовити з таких підстав.
Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Пунктом 12 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачено, що однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
Згідно з положеннями частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК Україниу разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони 
у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, власної ініціативи.
Судом апеляційної інстанцій встановлено, що постановою Київського апеляційного суду від 06 квітня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 07 червня 2023 року скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю. При цьому судом не було вирішено питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, понесених ОСОБА_2 у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.
ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткової постанови, 
в якій просила стягнути з ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу 
у розмірі 35 000,00 грн.
Заява обґрунтована тим, що 13 жовтня 2025 року між ОСОБА_2 та адвокатом Дяченком Е. В. було укладено Договір про надання правничої допомоги. Додатковим договором від 01 квітня 2026 року розмір гонорару було зменшено до 35 000,00 грн у зв`язку з тим, що адвокат не брав участі у судовому засіданні 06 квітня 2026 року. 08 квітня 2026 року сторонами підписано Акт приймання-передачі наданих послуг та складено Детальний опис робіт. Факт оплати підтверджується прибутковим касовим ордером № 5 від 08 квітня 2026 року.
ОСОБА_1 була повідомлена про надходження заяви про стягнення витрат на правничу допомогу шляхом направлення заяви через «Електронний суд». Заперечень проти заявленого розміру витрат на правничу допомогу ОСОБА_1 не подавала .
У постанові від 25 липня 2023 року (справа № 340/4492/22, провадження №К/990/12857/23) Верховний Суд сформулював правову позицію, за змістом якої наявність/відсутність з боку іншої сторони заперечень проти відшкодування витрат на професійну правничу допомогу має значення виключно для вирішення питання про співмірність заявлених до відшкодування судових витрат на правову допомогу, однак не впливає на обов`язок суду при вирішенні питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу перевіряти заявлені витрати на відповідність іншим, окрім співмірності, критеріям.

Такими критеріями є: дійсність витрат на правничу допомогу; їх необхідність; розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи (постанова Верховного Суду від 01 грудня 2021 року у справі 
№ 607/14338/19-ц, провадження № 61-19073св20).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності є, зокрема:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних осіб у судах під час здійснення цивільного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами;

Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що у матеріалах справи наявні докази надання правової допомоги, зокрема надано договір про надання правничої допомоги 
від 13 жовтня 2025 року; додатковий договір від 01 квітня 2026 року; детальний опис робіт (наданих послуг) від 08 квітня 2026 року; акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 08 квітня 2026 року; прибутковий касовий ордер № 5 
від 08 квітня 2026 року про оплату 35 000,00 грн.

Судом апеляційної інстанції зазначено, що з наведеного опису робіт вбачається, що адвокатом було виконано такий обсяг правової роботи: детальний аналіз матеріалів справи, вивчення судової практики, складання апеляційної скарги, усунення її недоліків, підготовка процесуальних документів. 

Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції стосовно того, що з урахуванням категорії спору (визнання припиненим попереднього договору, стягнення авансового платежу та штрафних санкцій), тривалості розгляду справи в апеляційній інстанції та результату для заявника, заявлений розмір витрат розумним і співмірним.

Верховний Суд не бере до уваги посилання заявника на те, що формальне посилання суду на повідомлення через систему «Електронний суд» без перевірки реальної можливості сторони надати заперечення призвело до розгляду питання без її участі з огляду на таке.

Відповідно до інформації підсистеми «Електронний суд» ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) має зареєстрований Електронний кабінет ЄСІТС з 15 грудня 2020 року.

Відповідно до частин першої, четвертої та восьмої статті 14 ЦПК України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система. Єдина судова інформаційно-комунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції. 

Реєстрація в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі не позбавляє права на подання документів до суду в паперовій формі. 

Особи, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі, можуть подати процесуальні, інші документи, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги», якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно з частинами п`ятою, восьмою статті 43 ЦПК України документи (в тому числі, процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі 
з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 вересня 2023 року у справі 
№ 204/2321/22(провадження № 14-48цс22) зазначено, що суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки-повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі, суд надсилає будь-які документи у справах, 
в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 має зареєстрований Електронний кабінет ЄСІТС 
із 15 грудня 2020 року, не можна вважати, що вона була позбавлена можливості надати свої заперечення на заяву про стягнення витрат на правничу допомогу.

Касаційна скарга зводяться до незгоди з висновками суду, переоцінки доказів 
у справі, що в силу приписів статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції, чи ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального та процесуального права і незгоді 
з ухваленою додатковою постановою про задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.

Отже, додаткова постанова Київського апеляційного суду від 20 травня 2026 року 
є законною та обґрунтованою, постановленою з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права 
у подібних правовідносинах).

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною ОСОБА_1 на додаткову постанову Київського апеляційного суду від 20 травня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про припинення дії договору та стягнення грошових коштів відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Г. В. Коломієць

Д. Д. Луспеник

Ю. В. Черняк