ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №627/647/25 Головуючий 1 інстанції: Бугаєнко І.В.
Провадження №33/818/844/26    Доповідач: Люшня А.І. 
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП 

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2026 року Харківський апеляційний суд у складі: головуючого судді Люшні А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові клопотання особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Краснокутського районного суду Харківської області від 26 листопада 2025 року,- 

УСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Також стягнено з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 грн. 

На зазначену постанову суду 12 січня 2026 року особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивуючи його тим, що справу про адміністративне правопорушення розглянуто за його відсутності, копію оскаржуваної постанови не отримував. Вказав, що копія повного тексту постанови суду надійшла до електронного кабінету захисника 01 грудня 2025 року, адвокат Халупко В.М. ознайомився з нею лише 02 грудня 2025 року. Зазначив, що він є військовослужбовцем, учасником бойових дій та бере участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації.

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та захисник Халупко В.М., будучи повідомленими належним чином про дату, час та місце апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили, заяв та клопотань про відкладення розгляду клопотання не подавали, а тому апеляційний розгляд відбувся за їх відсутності. 

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, вважаю, що підстави для задоволення клопотання відсутні, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративні правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Отже, закон пов`язує строк внесення апеляції на постанову судді у справі про адміністративне правопорушення не з датою отримання постанови суду, а лише з датою ухвалення судового рішення.

Про дату та час судового засідання особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про вручення поштового відправлення від 09 серпня 2025 року(а.с.46).

Таким чином, ОСОБА_1 був обізнаний про те, що справа про адміністративне правопорушення щодо нього перебувала на розгляді Краснокутського районного суду Харківської області. 

З матеріалів провадження вбачається, що захисник Халупко В.М. був присутній у судовому засіданні 26 листопада 2025 року, надавав пояснення (а.с.78-90).

02 грудня 2025 року захисник Халупко В.М. ознайомився в електронному кабінеті з копією оскаржуваної постанови, тобто в межах строку на апеляційне оскарження.

12 грудня 2025 року захисник Халупко В.М. звертався до Харківського апеляційного суду з апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження (а.с.94-97).

Постановою Харківського апеляційного суду від 07 січня 2025 року відмовлено захиснику Халупку В.М. в поновленні процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Краснокутського районного суду Харківської області від 26 листопада 2025 року щодо ОСОБА_1 , а апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала. (а.с.115-117).

Звернувшись 12 січня 2026 року з апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Краснокутського районного суду Харківської області від 26 листопада 2025 року, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 пропустив десятиденний строк на апеляційне оскарження.

Посилання ОСОБА_1 на розгляд справи про адміністративне правопорушення за його відсутності та на дату ознайомлення захисника з повним текстом оскаржуваної постанови, як на підставу вважати поважним пропуск строку на апеляційне оскарження, є необґрунтованими.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був обізнаний про те, що справа про адміністративне правопорушення щодо нього перебувала на розгляді Краснокутського районного суду Харківської області, його захисник Халупко В.М. приймав участь у розгляді справи та в межах строку апеляційного оскарження ознайомився з копією постанови суду, тобто ОСОБА_1 не був позбавлений можливості звернутися з апеляційною скаргою, будь яким процесуальним способом, у передбачений законом строк та в подальшому доповнити її. 

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі "Мельник проти України", норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження і перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. (Рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" п.27, рішення від 26 квітня 2007 року).

Подаючи апеляційну скаргу після пропуску строку на апеляційне оскарження, сторона справи повинна навести достатні поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження, які б об`єктивно перешкоджали звернутися до суду у визначений КУпАП строк, а отже вплинули на право сторони реалізувати конституційні засади, які визначають право на оскарження судового рішення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року Європейський суд з прав людини у п.41 зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є обмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

Крім того, відповідно до правових висновків ЄСПЛ, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010 року, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006 року, заява №23436/03).

Таким чином, твердження ОСОБА_1 про те, що строк на апеляційне оскарження пропущено із поважних причин, не підтверджено відповідними обставинами та належними доказами, клопотання не містить посилання на обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто такими, які не залежать від волевиявлення апелянта, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП, апеляційна скарга, подана після закінчення строку апеляційного оскарження, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

За вищенаведених обставин підстави для поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції – відсутні, оскільки відсутні поважні причини його пропуску.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в поновленні процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Краснокутського районного суду Харківської області від 26 листопада 2025 року щодо ОСОБА_1 , а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий          А.І. Люшня