Справа № 307/14/26 
Провадження № 1-кп/307/6/26 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 травня 2026 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області у складі 
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 серпня 2025 року за № 12025071160000541 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 та жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, вдівця, пенсіонера, інваліда ІІІ групи, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , 27 серпня 2025 року, близько 17 години 10 хвилин, перебуваючи в с. Теребля, Тячівського району, Закарпатської області на території земельної ділянки Буштинської селищної ради за Google координатами 48.0920204, 23.5758806, в межах прибережно-захисної смуги русла річки Теребля (правого берегу) на відстані близько 50 метрів від урізу води, діючи умисно в порушення ст. 13 Конституції України, ст. 4 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 19 Кодексу України «Про надра», п.4 Постанови Кабінеті Міністрів України №59 від 27.01.1995 р., «Про затвердження Положення про порядок надання гірничих відводів», Постанови Кабінету Міністрів України №557 від 12.07.2005 року «Про затвердження порядку видачі дозволів на проведення робіт на землях водного фонду», тобто не маючи дозвільних документів на проведення руслорегулюючих робіт та видобування корисних копалин, усвідомлюючи значення своїх протиправних дій, шляхом незаконного видобування корисних копалин загальнодержавного значення, керуючи єкскаватором-навантажувачем марки «JCB 3CX» державний номерний знак « НОМЕР_1 », шляхом знімання верхнього шару ґрунту ковшем завантажив в кузов вантажного автомобіля марки «МАЗ» моделі «5551» державний номерний знак « НОМЕР_2 », піщано-гравійну суміш в кількості 7 метрів кубічних.
Своїми діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.240 КК України, а саме незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, визнав повністю, підтвердив фактичні обставини справи, які викладені у обвинувальному акті, показав суду, що 27 серпня 2025 року близько 17 години в с. Теребля в руслі річки Теребля він загрузив піщано-гравійну суміш. Його попросив священник ОСОБА_8 , який повідомив, що йому потрібно суміш. Також останній запевнив його, ОСОБА_5 , що все вирішить у разі проблем. Проте, згодом приїхали працівники поліції на автомобілі Дастер. Тоді він подзвонив ОСОБА_8 , який приїхав на місце події, але нічого не вирішив. Після цього, знову приїхали працівники поліції та зробили фото з місця події. Також зазначив, що у протоколі зазначено, що він видобув піщано-гравійної суміші шириною 2,5 м, довжиною 7 метрів. Вантажний автомобіль вміщає в себе 5,2 метрів кубічних, але у протоколі вказали 7 метрів кубічних, проте дану обставину він не заперечує. На місці події він був сам. Спочатку на місце події він привіз навантажувач, після чого, на велосипеді поїхав і повернувся вже на вантажному автомобілі, на який завантажив піщано-гравійну суміш. Навантажувач є його власний, який він купив у 2015 році.
Крім, визнання обвинуваченим  ОСОБА_7 своєї вини, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України підтверджується наступними доказами.
Рапортом старшого інспектора Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_9 від 27 серпня 2025 року встановлено, що ним виявлено на річці як невідомі особи здійснюють погрузну піщаного гравію на ескаватор МАЗ, державний номерний знак НОМЕР_3 та погрузчик державний номерний знак НОМЕР_4 . Потребують СОГ на місце події (а.с.48-49).
Протоколом огляду місця події від 27 серпня 2025 року, проведеного за участю понятих та доданими фототаблицями до нього встановлено, що об`єктом огляду є загального доступна територія розташована за адресою с.Теребля, вул. Річна за геоданими 48°05’31.7’’N, 23°34`31.8Е, а саме берег русла річки Теребля. Так, на даному місці виявлено місце видобування піщано-гравійної суміші, а саме перерита земля, яка складається з піщано-гравійної суміші. Крім цього, на даному місці виявлено вантажний транспортний засіб марки «МАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 , кабіна синього кольору з вмонтованим на ньому причіпом всередині якого знаходиться верх бортів навантажена піщано-гравійна суміш зверх якої розміщена металева сітка для очистки піщано-графійної суміші при її завантаженні. Позаду даного транспортного засобу марки «МАЗ» знаходиться транспортний засіб навантажувач марки «JCB» моделі «ЗCX», державний номерний знак НОМЕР_4 з ковшем глибиною 0,8 м. При вимірюванні глибини завантаженого причепу транспортного засобу марки «МАЗ», встановлено, що висота завантаженого гравію становить 2,5 м., загальна кубомаса на причепі 7 метрів кубічних. При вимірюванні глибини місця видобування встановлено, що глибина складає 1,5 м., ширина 10 м., довжина 7 м. Крім цього під час огляду відібрано зразки піщано-гравійної суміші з причепу транспортного засобу «МАЗ», яку поміщено до спец. пакету. Також відібрано взірці піщано-гравійної суміші з місця видобування, які поміщено до спец.пакету. Транспортні засоби марки «МАЗ», державний номерний знак « НОМЕР_2 » та навантажувач марки «JCB» моделі «ЗCX», державний номерний знак НОМЕР_4 вилучені та поміщені на прилеглу територію Тереблянської сільської ради розташованої за адресою с. Теребля по вул. Центральна, 100 (а.с.50-60).
Висновком експерта №СЕ-19/107-25/11206-ФХД від 23 вересня 2025 року встановлено, що наданий на дослідження зразок речовини, що поіменований в постанові про призначення експертизи як «забір з кузова вантажного автомобіля марки «МАЗ» з номерний знак « НОМЕР_2 », який упаковано в спеціальний пакет НПУ WAR1758761» є некарбонатним піщаним ґрунтом з камінням, в якому кількість гравію становить 56,9 %, тобто є піщано-гравійною сумішшю. Наданий на дослідження зразок речовини, що поіменований в постанові про призначення експертизи як «забір з місця видобування, який упаковано в спеціальний пакет НПУ WARІ758762» є некарбонатним піщаним ґрунтом з камінням, в якому кількість гравію становить 66,2 %, тобто є піщано-гравійною сумішшю. Згідно Постанови КМУ № 827 від 12.12.1994 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 травня 2025 р. № 600) Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного значення, піщано-гравійна суміш відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення. Надані на дослідження зразки речовин, що поіменовані в постанові про призначення експертизи як «забір з кузова вантажного автомобіля марки «МАЗ» з номерний знак « НОМЕР_2 », який упаковано в спеціальний пакет НПУ WАR1758761 із забором з місця видобування, який упаковано в спеціальний пакет НПУ WAR1758762» подібні між собою за комплексом ознак: кольором, механічним складом, карбонатністю, якісним та відносним кількісним елементним складом і мають спільну родову належність (а.с.77-83).
Повідомленням Тячівського міжрайонного управління водного господарства № 502 від 12 листопада 2025 року, встановлено, що управління не погоджувало роботи з регулювання русла р. Теребля на території Тячівського району ОСОБА_5 в період 2025 року (а.с.88).
Вищевказані докази дослідженні у судовому засіданні, суд визнає належними та допустимими, оскільки вони отримані у порядку встановленому КПК України і мають значення у даному кримінальному провадженні.
Таким чином, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження приходить до висновку, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 240 КК України, а саме незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують її покарання. Також суд враховує, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 240 КК України є нетяжким злочином.
Обставиною, відповідно до ст. 66 КК України, яка б пом`якшувала покарання судом є щире каяття.
Обставин, передбачених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання судом не встановлено.
Відповідно до досудової доповіді, складеної Тячівським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області 27 лютого 2026 року, на підставі характеризуючих даних, ризик вчинення ОСОБА_5 повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній, можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства. 
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, що обвинувачений раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не значиться, за місцем проживання характеризується позитивно, повністю визнав свою вину та щиро розкаявся у вчиненому, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання в межах санкції, передбаченої ч.2 ст. 240 КК України із звільненням обвинуваченого від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Процесуальні витрати, згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, покласти на обвинуваченого.
Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Відповідно до пункту 1 вказаної норми гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю).
У відповідності з вимогами ч. 10 ст. 100 КПК України під час вирішення питання щодо спеціальної конфіскації насамперед має бути вирішене питання про повернення грошей, цінностей та іншого майна власнику (законному володільцю) та/або про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Застосування спеціальної конфіскації здійснюється тільки після доведення в судовому порядку стороною обвинувачення, що власник (законний володілець) грошей, цінностей та іншого майна знав про їх незаконне походження та/або використання.
Згідно з вимогами ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку, у разі визнання особи винуватою, крім іншого, суд має зазначити рішення щодо речових доказів і документів та спеціальної конфіскації.
Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.
Таким чином, з огляду на вказані законодавчі норми спеціальна конфіскація може бути застосована до майна обвинуваченого чи у передбачених КК України у випадках - до майна іншої особи, яке використовувалося як знаряддя вчинення злочину, лише у випадках, якщо власник знав про їх незаконне використання.
Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 року) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві.
За змістом ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини застосування конфіскації майна в конкретному випадку буде відповідати вимогам ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції не просто за умови, якщо така конфіскація формально ґрунтується на вимогах закону, але й за умови, що така законна конфіскація у даній конкретній ситуації не порушує «справедливу рівновагу між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав осіб».
При цьому суд відповідно до вимог ч. 6 ст. 368 КПК України враховує правовий висновок, що міститься у постанові Верховного Суду від 19 листопада 2020 у справі № 723/1280/20, згідно якого диспозицією ч. 2 ст. 240 КК України встановлена кримінальна відповідальність за незаконне видобування корисних копалин, та за змістом цього закону, злочин є закінченим з моменту видобування корисних копалин. Наведений склад злочину не передбачає кримінальну відповідальність за перевезення незаконно видобутих корисних копалин, тому вантажний автомобіль, яким обвинувачений їх перевозив, не є знаряддям вчиненого злочину.
Крім того, такі висновки в частині відмови у застосуванні спеціальної конфіскації транспортного засобу узгоджуються із судовою практикою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду (№ 366/1872/17, № 366/3484/16-к) в провадженнях з подібними обставинами.
За таких обставин, зважаючи на те, що вантажний автомобіль марки «МАЗ» з державний номерний знак НОМЕР_2 , у даному випадку не був використаний для виконання об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, не є знаряддям його вчинення, а був використаний лише для перевезення вже видобутих корисних копалин, а тому не підлягає конфіскації згідно ст. 96-2 КК України та ст. 100 ч. 9 КПК України та підлягає поверненню власнику. 
Проте, вилучений в обвинуваченого ОСОБА_5 навантажувач марки «JBL» моделі «3СХ» державний номерний знак « НОМЕР_1 », безпосередньо використовувався ним як знаряддя вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, навантажувач марки «JBL» моделі «3СХ» державний номерний знак « НОМЕР_1 », підпадають під ознаки, зазначені в п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, тому у цьому випадку такий підлягає спеціальній конфіскації.
Арешт накладений на майно, відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, підлягає скасуванню.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не застосовувався.
Керуючись ст.ст. 370, 371, 373-376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити  ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього на підставі ст. 76 КК України наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для експертизи№СЕ-19/107-25/11206-ФХД від 23 вересня 2025 року в розмірі 3565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп. 
Речові докази:
- навантажувач марки «JBL» моделі «3СХ» державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить обвинуваченому ОСОБА_10 , РНОКПП НОМЕР_5 ,згідно свідоцтва про реєстрацію машини серія НОМЕР_6 - конфіскувати в дохід держави;
- вантажний автомобіль марки «МАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_5 - залишити останньому. 
- піщано-гравійна суміш близько 7 м?, яка перебуває на відповідальному зберіганні на території Тереблянської сілької ради - конфіскувати в дохід держави;
- зразки піщано-гравійної суміші здійснені з місця події, які передано на відповідальне зберігання до кімнати зберігання речових доказів Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області – знищити.
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 29 серпня 2025 року на навантажувач марки «JBL», моделі «3СХ», номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 та вантажний автомобіль марки «МАЗ», номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_11 , які перебували у володінні та користуванні ОСОБА_5 , піщано-гравійну суміш, масою 7 метрів кубічних, яка знаходилася в кузові вантажного автомобіля марки «МАЗ», номерний знак « НОМЕР_2 » та зразки суміші, подібної до піщано-гравійної, які упаковано до спеціальних пакетів «Національна поліція України» № WAR 1758761 та «Національна поліція України» № WAR 1758762 – скасувати.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.
Повний текст вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя ОСОБА_1