КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 758/16223/25 Головуючий у 1 інстанції: Павленко О.О. 
Провадження № 33/824/2403/2026 Доповідач: Шебуєва В.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2026 року Суддя Київського апеляційного суду Шебуєва В.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Пальчика Максима Олексійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Подільського районного суду міста Києва від 27 лютого 2026 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Постановою Подільського районного суду міста Києва від 27 лютого 2026 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665,60грн.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1. просить скасувати постанову суду першої інстанції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та прийняти нову постанову, якою визначити стягнення лише у вигляді штрафу. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що ОСОБА_3 керував електросамокатом, що не вимагає одержання посвідчення водія відповідної категорії. З урахуванням положень ст.130 КУпАП до ОСОБА_1 не могло бути застосоване адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення захисника, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Приймаючи постанову про накладення адміністративного стягнення, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку. Захисник ОСОБА_1. не спростовував факту наявності в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим апеляційний суд не перевіряє правильність висновків суду першої інстанції у цій частині. 
Апеляційний суд погоджується з доводами апелянта в частині неправильності визначення ОСОБА_1 виду стягнення за адміністративне правопорушення.
Частиною 1 ст. 130 КУпАП визначено, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За змістом вказаної норми можливість накладення стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами передбачено за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за відмову від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції виключно щодо водіїв. В свою чергу, щодо інших осіб передбачено стягнення лише у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.
Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі;
В протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 468801 від 29 вересня 2025 року зазначено, що 29 вересня 2024 року о 21 год. 35 хв. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом - електросамокатом за адресою: м. Київ, пр. Гонгадзе,2 з ознаками алкогольного сп`яніння. А саме, запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Оскільки на час складання вказаного протоколу ОСОБА_1 керував електросамокатом, що не вимагає одержання посвідчення водія відповідної категорії. Відповідно, він не є водієм у розумінні п. 1.10 Правил дорожнього руху України, що вказує на те, що до нього не могло бути застосоване стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.
Враховуючи викладене, постанова Подільського районного суду міста Києва від 27 лютого 2026 року підлягає зміні в частині визначення виду стягнення, яке підлягає накладенню на ОСОБА_1 . В іншій частині постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Пальчика Максима Олексійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.
Змінити постанову Подільського районного суду міста Києва від 27 лютого 2026 року в частині визначення виду стягнення, яке підлягає накладенню на ОСОБА_1 .
Накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. з перерахуванням суми штрафу в дохід держави.
В іншій частині постанову Подільського районного суду міста Києва від 27 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя
Київського апеляційного суду Шебуєва В.А.