Унікальний номер справи 758/4089/25
Номер апеляційного провадження 22-ц/824/5964/2026
Головуючий у суді першої інстанції А. М. Блащук
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач

Постанова
Іменем України

14 травня 2026 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Поливач Л. Д. (суддя - доповідач), 
суддів Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І. 

сторони
позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлово - 
будівельна компанія «Управдом»

відповідач ОСОБА_1 

розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи (їх представників) апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Подільського районного суду м. Києва від 18 листопада 2025 року,

у с т а н о в и в:

ТОВ «Житлово-будівельна компанія «Управдом» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, 3 % річних та збитків від інфляції.
В обґрунтування вимог зазначає, що ОСОБА_1 є власником машиномісця АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.
ТОВ «Житлово-будівельна компанія «Управдом» є експлуатуючою організацією, яка здійснює обслуговування в будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується договором про надання послуг з утримання підземного паркінгу.
Відповідачка постійно користується житлово-комунальними послугами, однак не здійснює оплату наданих послуг.
Відповідно до розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Житлово-будівельна компанія «Управдом» за спожиті житлово-комунальні послуги по утриманню паркінгу за період з 01.08.2017 по 28.02.2025 складає 76 294,25 грн.
Посилаючись на те, що відповідачка свої зобов`язання по оплаті житлово-комунальних послуг не виконує та у нього утворилася заборгованість, ТОВ «Житлово-будівельна компанія «Управдом» просило стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за період з 01.08.2017 по 28.02.2025 у розмірі 76294,25 грн. яка складається з суми боргу за спожиті житлово-комунальні послуги по утриманню паркінгу у розмірі 32680,00 грн., 3% річних у розмірі 7432,24грн. та інфляційні збитки у розмірі 36182,67 грн.
Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 18 листопада 2025 року позовну заяву задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Житлово-будівельна компанія «Управдом» заборгованість у розмірі 76294, 25 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн., судовий збір у розмірі 3 028, 00 грн.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 подано до суду апеляційну скаргу. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідачка зазначає, що суд першої інстанції не встановив належним чином підстави та розмір її зобов`язання.
На думку апелянта, суд першої інстанції в рішенні не обґрунтував на підставі яких доказів була сформована сума заборгованості, позивач обґрунтовував нарахування, зокрема, внутрішніми актами (наказами) про зміну складових тарифу: наказом № 65 від 30.10.2020 та наказом № 14 від 31.05.2024.
Водночас складові тарифу/ціни за період з 01.08.2017 по 28.02.2025 до позову у вигляді придатної для перевірки структури нарахувань (по місяцях, із зазначенням застосованої ставки/складових, підстав та періоду дії) не надано, що унеможливлює перевірку заявленої суми боргу і проведення контррозрахунку.
Апелянт також зазначає, що у наказі № 14 від 31.05.2024 відсутня адреса об`єкта: АДРЕСА_1 (гараж/машиномісце), а отже такий документ не може підтверджувати зміну вартості саме тієї послуги та саме щодо того об`єкта, стосовно якого заявлені вимоги.
Розрахунок позивача є внутрішньо суперечливим і не містить методики обчислення, окрім того, питання вартості послуги та її зміни за договором не підтверджено належними доказами. 
Щодо стягнення інфляційних втрат та 3 % річних, на думку апелянта, такі вимоги позивача не підлягають задоволенню без доведеності основного боргу.
Позивачем ТОВ «Житлово-будівельна компанія «Управдом», через представника Безсмертного О.О. подано до суду відзив на апеляційну скаргу відповідача. 
Зазначає, що в матеріалах справи наявна довідка по оборотах особового рахунку із помісячним зазначенням сум нарахувань, що відповідають тарифу узгодженому сторонами у договорі та змінам його розміру, затвердженими відповідними наказами, що додатково долучаються до даного відзиву.
Також позивач зазначає, що наказ № 14 від 31.05.2024 було помилково додано до позовної заяви.
Щодо доводів апелянта про суперечливість розрахунків позивача, відсутності методики обчислення та аргументів, що суд першої інстанції зазначив у рішенні невірну суму та не здійснив належну перевірку розрахунку, відповідач зазначає, що у своєму рішенні суд першої інстанції просто здійснив описку, оскільки позивач заявляв до стягнення саме 76 294,91 грн, а сума зазначена судом відрізняється лише 76 копійок. Окрім того, звертає увагу апеляційного суду на ту обставину, що позивач долучав до позовної заяви довідку по оборотах особового рахунку та обґрунтований розрахунок сум, що стягується, які містять достатню інформацію щодо здійснених нарахувань.
Зауважує, що апелянт не наводить фактів чи доводів, які б свідчили про не надання чи неналежне надання позивачем послуг за Договором про технічне обслуговування паркінгу НОМЕР_1/106В від 21.10.2016, а також, не надано доказів звернень до позивача з приводу не надання послуг по або надання послуг неналежної якості.
У відповідності до вимог частини тринадцятої статті 7, частини першої статті 369 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) розгляд апеляційної скарги здійснюється апеляційним судом у письмовому провадженні, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання, оскільки ціна позову у даній справі менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи предмет та підставу заявленого позову, а також його ціну, суд дійшов висновку про те, що дана справа не відноситься до тих справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Так, у відповідності до положень частин другої та п`ятої статті 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із частинами першою, другою статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Відповідно до частини першої та другої статті 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково виходячи з наступного.
Вирішуючи спір у даній справі, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, а саме стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про технічне обслуговування паркінгу за період з 01.08.2017 по 28.02.2025 у розмірі 76 294,25 грн., яка складається з суми боргу за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 32 680,00 грн., 3% річних у розмірі 7 432,24грн. та інфляційні збитки у розмірі 36182,67 грн.
З таким твердженням суду колегія суддів погоджується не в повній мірі та зазначає наступне. 
Судом установлено, що 21.10.2016 між ТОВ «Житлово-будівельна компанія «Управдом», як виконавцем, та ОСОБА_1 , як замовником, було укладено договір № 55/106/В про технічне обслуговування паркінгу житлового будинку (далі-договір). 
Відповідно до п. 1.1 договору виконавець бере на себе зобов`язання з технічного обслуговування паркінгу житлового будинку, належного утримання та ремонту його інженерних систем і устаткування, прилеглої території, при цьому замовник своєчасно вносить плату за технічне обслуговування майна, належне утримання і ремонт його інженерних систем і устаткування, прилеглої території.
Відповідно до п. 1.2 договору об`єктом технічного обслуговування є паркінг, розташований за адресою: будинку АДРЕСА_1 .
Відповідно до абз. 1 п. 2.1.1 договору виконавець зобов`язується забезпечувати утримання і технічне обслуговування паркінгу, розташованого за адресою будинку АДРЕСА_1 .
Відповідно до п. 2.2.1 договору виконавець зобов`язується вносити щомісячно плату за технічне обслуговування не пізніш 20 числа місяці наступного за розрахунковим.
Відповідно до п. 2.2.2 договору виконавець зобов`язується дотримуватися правил користування та утримання паркінгу.
Відповідно до п. 2.2.3 договору виконавець зобов`язується нести інші обов`язки, передбачені чинним законодавством України та чинними нормативно-правовими актами України.
Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон) передбачено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Відповідно до ст. 5 Закону до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.
Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку;
Комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.
Згідно пунктів 5, 10 ч. 2 ст. 7 Закону індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг.
Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 2 ст. 8 Закону виконавець комунальної послуги зобов`язаний: забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 10 Закону ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.
Відповідно до п. 6 ст. 1 Закону індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України вказано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що відповідачка як власник машино-місця в паркінгу, розташованого за адресою буд. АДРЕСА_1 , не сплачувала житлово-комунальні послуги з утримання вказаного машино-місця за період з 01.12.2017 по 28.02.2025, у зв`язку з чим, у неї утворилася заборгованість у розмірі 32 680,00 грн.
Звернувшись з апеляційною скаргою та заперечуючи заявлену до стягнення позивачем суму боргу апелянт зазначає, що у неї відсутні відомості щодо зміни тарифу. На таке твердження апелянта колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до пункту 4.5. договору про технічне обслуговування паркінгу НОМЕР_1/106В від 21.10.2016 Виконавець (ТОВ «Житлово-будівельна компанія «Управдом») має право в односторонньому порядку збільшити/зменшити розмір плати за технічне обслуговування паркінгу на величину зміни цін на обладнання та матеріали для прибирання, мінімальну заробітну плату, податків, тарифів за електроенергію, при цьому Виконавець (ТОВ «Житлово-будівельна компанія «Управдом») повідомляє Замовника (Відповідача) про майбутню зміну тарифів за 30 днів об`явою у приміщенні паркінгу, СМС- повідомленнями, електронною поштою (при наявності контактних даних), на сайті підприємства (при наявності) (а.с. 8).
Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що під час дії вищезазначеного договору позивач двічі встановлював новий тариф відповідними наказами, а саме - Наказом №22 від 29 вересня 2017 року «Про затвердження тарифів на послугу з технічного обслуговування паркінгу», за яким тариф складає - 300,00 грн, та Наказом №65/1 від 30 жовтня 2020 року «Про встановлення тарифу на послуги з утримання паркінгу», за яким тариф складає 420,00 грн, про що зазначено позивачем у відзиві на апеляційну скаргу.
Щодо тверджень апелянта про те, що послуги, які надає ТОВ «Житлово-будівельна компанія «Управдом» не є житлово-комунальними, а відповідно у неї відсутній обов`язок щодо їх оплати, слід зазначити наступне.
Як вбачається з договору про технічне обслуговування паркінгу НОМЕР_1/106В від 21.10.2016, він фактично регулює падання ТОВ «Житлово-будівельна компанія «Управдом» відповідачу житлово-комунальних послуг, що явно випливає з його змісту, зокрема пунктів 1.1., 1.2. та 2.1.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 319 Цивільного кодексу України власність зобов`язує.
Згідно зі статтею 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Тобто, положення статті 322 Цивільного кодексу України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, не залежно від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. 
До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням нерухомого майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей, прибирання, освітлення приміщення, забезпечення порядку, недоступу сторонніх осіб тощо. 
Апеляційний суд зауважує, що ОСОБА_3 є власником машиномісця № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 з 21.10.2016, що підтверджується договором купівлі-продажу машиномісця НОМЕР_1.
В пункті 1.2. Договору про технічне обслуговування паркінгу НОМЕР_1/106В від 21.10.2016 конкретизується, що саме входить до складу паркінгу, який є об`єктом обслуговування за цим договором.
Слід зазначити, що відповідно до умов Договору про технічне обслуговування паркінгу НОМЕР_1/106В від 21.10.2016 позивач, зокрема, але не виключно, надає такі послуги як - усунення несправностей у системах електропостачання, водопроводу і каналізації та ін; прибирання та очищення приміщень, що входять до складу майна; збір та вивіз твердих побутових відходів; підготовка до сезонної експлуатації та утримання майна паркінгу тощо. Відповідно до пункту 2.2.1. даного Договору Замовник (відповідачка) зобов`язується вносити щомісяця плату за технічне обслуговування не пізніше 20 числа місяця наступного за розрахунковим.
Слід зауважити, що апелянтом до апеляційної скарги не долучено доказів, які б свідчили про ненадання чи неналежне надання позивачем послуг за Договором про технічне обслуговування паркінгу НОМЕР_1/106В від 21.10.2016, а також, не надано доказів її звернення до позивача з приводу ненадання послуг або надання послуг неналежної якості.
У постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року в справі № 761/48615/18, зокрема, зазначається таке: «Положеннями статей 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг, зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, а обов`язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця є надання, послуг вчасно та відповідної якості.
З зазначених положень закону випливає, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.
Отже, під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) послуг особам, які є їх споживачами (відповідачці), та правильність нарахування заборгованості за отримані послуги.
Таким чином, встановивши, що ОСОБА_1 є власником машиномісця № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 з 21.10.2016 та відповідно споживачем послуг з утримання паркінгу, оплату яких остання не здійснює, що призвело до утворення заборгованості, а відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги.
Однак, колегія суддів не може погодитися в повній мірі з наявністю підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача інфляційних втрат у розмірі 36 182,67 грн. та 3% річних у розмірі 7 432,24 грн., які нараховані за період з 01.08.2017 по 28.02.2025 виходячи з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно з Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та триває по цей час.
Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» до 29 грудня 2023 року було визначено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.
Ця постанова набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.
Однак, відповідно до пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України №1405 від 29 грудня 2023 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг», яка набрала чинності 30 грудня 2023 року, пункт 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» викладено у такій редакції: «1. Установити, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється:
нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 року №285); припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 року №285); стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24 лютого 2022 року з дати виникнення можливості бойових дій/початку бойових дій по дату припинення можливості бойових дій/завершення бойових дій на територіях, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, споживачів та/або членів їх сімей, які покинули своє місце проживання та надали виконавцю комунальних послуг, управителю багатоквартирного будинку, іншій уповноваженій співвласниками особі у паперовій або електронній формі довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи згідно з додатком 2 до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. №509 Про облік внутрішньо переміщених осіб (Офіційний вісник України, 2014 р., №81, ст. 2296; 2015 р., №70, ст. 2312; 2016 р., №46, ст. 1669; 2022 р., №26, ст. 1418), або інші документи, що підтверджують їх відсутність у житловому та/або нежитловому приміщенні, будинку, в яких вони є споживачами на підставі укладених договорів (довідки з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби (у тому числі отримані в іноземній державі), відбування покарання тощо, документи, що підтверджують факт перетинання державного кордону України (на виїзд з України і в`їзд в Україну) у відповідний період часу), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. №285); нарахування плати за житлово-комунальні послуги з дати початку по дату завершення тимчасової окупації територій, включених до переліку тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, та стягнення заборгованості за ці послуги, утвореної після 24 лютого 2022 року за відповідний період окупації, споживачів та/або членів їх сімей на відповідній території.»
Таким чином, основні зміни полягають в тому, що з 30 грудня 2023 року заборона на нарахування штрафних санкцій, припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг та стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у зв`язку з неоплатою їх в не повному обсязі стосується виключно територій де ведуться бойові дії (можливих бойових дій) або тимчасово окупованих територій.
Місто Київ не входить до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджених наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22 грудня 2022 року №309.
Отже, законодавець на рівні акту Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» встановив заборону нараховувати, у тому числі інфляційні втрати та 3% річних, і такі положення до внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 1405 від 29 грудня 2023 року стосувались території міста Києва, а тому нормативно-правовий акт (постанова) Кабінету Міністрів України №206 від 05 березня 2022 року підлягає застосованню до врегулювання спірних правовідносин за період з 24 лютого 2022 року до 29 грудня 2023 року.
В той же час, з наданого позивачем розрахунку 3 % річних та інфляційних втрат убачається, що останнім такі штрафні санкції нараховані за період з 24 лютого 2022 року до 29 грудня 2023 року включно, тобто, за період, в який діяла заборона на нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.
З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат на підставі статті 625 Цивільного кодексу України є обґрунтованими частково.
За проведеними обчисленнями, з урахуванням методики розрахунку інфляційних втрат та 3% річних відповідно до частини другою статті 625 ЦК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 
Розрахунок інфляційних втрат здійснюється за формулою
ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 )
ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення,
ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення.
Останній період
Не (99,90 : 100) х (102,00 : 100) х (101,20 : 100) х (100,90 : 100) х (101,00 : 100) х (101,50 100) х (100,90 : 100) х (101,10 : 100) х (100,80 : 100) х (100,00 : 100) х (100,00 : 100) х (99,30 100) х (100,00 : 100) х (101,90 : 100) х (101,70 : 100) х (101,40 : 100) х (100,80 : 100) х (101,00 100) х (100,50 : 100) х (100,90 : 100) х (101,00 : 100) х (100,70 : 100) х (99,50 : 100) х (99,40 100) х (99,70 : 100) х (100,70 : 100) х (100,70 : 100) х (100,10 : 100) х (99,80 : 100) х (100,20 100) х (99,70 : 100) х (100,80 : 100) х (100,80 : 100) х (100,30 : 100) х (100,20 : 100) х (99,40 100) х (99,80: 100) х (1 00,50: 100) х (101,00 :100) х (101,30:100)х (100,90:100) х (101,30:100) х (101,00:100) х (101,70:100) х(100,70 :100) х(101,30:100)х (100,20:100) х (100,10:100) х (99,80 : 100) х (101,20 : 100) х (100,90 : 100) х (100,80 : 100) х (100,60 : 100) х (101,30 100) (100,30:100) х (100,50 : 100) х (100,20 : 100) х (100,60 : 100) х (102,20:100) х (100,00:100) х (100,60:100) х (101,50 : 100) х (101,80 : 100) х (101,90 :100) х (101,40:100) х (101,20:100) х (100,80:100) = 1, 59807414.
Інфляційне збільшення:
32 680,00 x 1, 59807414 - 32 680,00 = 19 545,06 грн.
Розрахунок 3 % річних здійснюється за формулою:
С x 3% x Д : 365 : 100, де
С - сума заборгованості,
Д - кількість днів прострочення.
Період прострочення грошового зобов`язання - кількість днів у періоді.
Сума з 01.08.2017 до 31.12.2019 - 32 680, 00 х 3 % х 883:365:100 = 2 371, 76 грн.; у періоді з 01.01.2020 до 31.12.2020 - 32 680, 00 х 3 % х 366:365:100 = 980,40 грн.; у періоді з 01.01.2021 до 24.02.2022 - 32 680, 00 х 3 % х 420:365:100 = 11,28 грн.; у періоді з 01.01.2024 до 31.12.2024 - 32 680, 00 х 3 % х 366:365:100 = 980,40 грн.; у періоді з 01.01.2025 до 28.02.2025 - 32 680, 00 х 3 % х 59:365:100 = 158,48 грн. Отже, всього три проценти річних складають 4 502, 32 грн.
Таким чином, загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідачки, становить 56 727,38 грн., які складаються з 32 680,00 (сума основного боргу) + 19 545,06 (інфляційні втрати) + 4 502, 32 (три проценти річних) = 56 727,38 грн.
Колегія суддів вважає, що при визначенні розміру трьох процентів річних і інфляційних втрат суд першої інстанції неповно встановив фактичні обставини у справі та як наслідок дійшов помилкового висновку про задоволення позову в цілому в цій частині позовних вимог.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Зважаючи на наведене, суд зменшує загальний розмір заборгованості стягнутої за рішенням суду з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Житлово-будівельна компанія «Управдом» з 76 294,25 до 56 727,38 грн. 
Окрім того, дійшовши висновку про часткове задоволення позовних вимог, витрати на правничу допомогу стягнуті за рішенням суду підлягають також зменшенню пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме з 1000 грн. до 743, 53 грн. (56 727,38х1000,00/76 294,91).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
При подачі позовної заяви ТОВ «Житлово-будівельна компанія «Управдом» сплатило судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. Оскільки наслідком апеляційного перегляду справи є зменшення розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідачки, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на користь позивача з відповідачки пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, а саме у розмірі 2 251,40 грн (56 727,38х3 028,00/76 294,91), отже стягнута зі рішенням суду сума судового збору підлягає зменшенню з 3 028,00 грн. до 2 251,40 грн.
При цьому, враховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задовольняється частково, з ТОВ «Житлово-будівельна компанія «Управдом» підлягає стягненню на користь відповідачки судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 931,92 грн. (56 727,38х3 633,60/76 294,91= 2 701,68; 3 633,60-2 701,68 = 931,92).
Окрім того, враховуючи, що рішення Подільського районного суду м. Києва від 18 листопада 2025 року після його перегляду апеляційним судом підлягає зміні та заборгованісь стягнута за рішенням суду підлягає зменшенню, а позивачем у відзиві на апеляційну скаргу заявлено вимогу про розподіл судових витрат, які ТОВ «Житлово-будівельна компанія «Управдом» просить покласти на відповідача, колегія суддів вважає за необхідне стягнути такі витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, що становить 6 691, 75 грн (56 727,38х 9 000,00/76 294,91)

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити частково.
Рішення Подільського районного суду м. Києва від 18 листопада 2025 року змінити. 
Зменшити розмір заборгованості стягнутої з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-будівельна компанія «Управдом» з 76 294, 25 до 56 727,38 грн., витрат на правничу допомогу з 1 000,00 грн. до 743, 53 грн. судового збору з 3 028,00 грн. до 2 251,40 грн. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-будівельна компанія «Управдом» (ЄДРПОУ 38139151, м. Київ, вул. Замковецька, буд. 102-А, н/п. 37) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) судові витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 931,92 грн. 
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-будівельна компанія «Управдом» (ЄДРПОУ 38139151, м. Київ, вул. Замковецька, буд. 102-А, н/п. 37) витрати на правничу допомогу понесені в суді апеляційної інстанції у розмірі 6 691, 75 грн. 

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді
Л. Д. Поливач

А. М. Стрижеус

О. І. Шкоріна