ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/6437/25 Головуючий суддя І інстанції Подус Г. С.
Провадження № 22-ц/818/1494/26 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 травня 2026 року  м. Харків.
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого Яцини В.Б.
суддів колегії Мальованого Ю.М., Маміної О.В.,
за участю секретаря судового засідання Холод М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Шевченківського районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2025 року, у цивільній справі №638/6437/25, за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Чугуївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Чугуївська державна нотаріальна контора Харківської області, Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , про оголошення фізичної особи померлою,
в с т а н о в и в:

09 квітня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про оголошення ОСОБА_2 померлим.
Заява мотивована тим, що він є рідним братом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мартове, Печенізького району Харківської області, місце проживання якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 та встановлення даного факту йому потрібно для оформлення спадкових прав, вирішення питань соціального захисту і для отримання сім`єю передбаченої законом соціальної допомоги та інших належних виплат.
Вказав, що з наданих йому документів вбачається, що зникнення ОСОБА_2 відбулося під час повномасштабного вторгнення російських збройних та територію України він був призваний за мобілізацією до лав ЗСУ та займав посаду стрільця-снайпера 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 6 механічної роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 згідно наказу №298 від 20.10.2022 року. 02.11.2022 року близько 23 год. 30 хв. під час ведення активних бойових дій з використанням гранатомета АГС, мінометів 120 мм, ствольної артилерії в зоні відповідальності НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , при відході з позиції ВОП «Фродо» в районі населеного пункту Кліщіївка Донецької області був виявлений противник у кількості до мотострілецької роти. В результаті ведення бойових дій солдат ОСОБА_2 пішов у невідомому напрямку та зник безвісти. Вищевикладене також підтверджується поясненнями головного сержанта 2 механізованого взводу 4 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону вч НОМЕР_1 старшого сержанта ОСОБА_3 , сержанта з матеріального забезпечення 4 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону вч НОМЕР_1 штаб-сержанта ОСОБА_4 та наказом командира вч НОМЕР_1 від 02.11.2022 року №311.
Зазначив, що по факту зникнення ОСОБА_2 , Чугуївським РУП ГУНП в Харківській області було відкрито кримінальне провадження №12023221240000089 від 18.01.2023 року.
Посилаючись на вказані обставини, просив суд оголосити померлим громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мартове, Печенізького району Харківської області, місце проживання якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Шевченківського районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2025 року заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Чугуївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Чугуївська державна нотаріальна контора Харківської області, Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 про оголошення фізичної особи померлою - задоволено.
Оголошено померлим громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мартове, Печенізького району Харківської області, місце проживання якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .
Днем смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мартове, Печенізького району Харківської області, місце проживання якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 - вважати день набрання законної сили даного рішення суду.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу, у якій просило рішення суду – скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_2 зник безвісти в районі проведення воєнних дій, які до теперішнього часу не припинені, тож заява про оголошення його померлим є передчасною. Суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення про оголошення ОСОБА_2 померлим до спливу законодавчо встановленого шестимісячного строку від дня закінчення воєнних дій, чим допустив порушення вимог частини 2 статті 46 ЦК України.

23 січня 2026 року від представника заявника адвоката Касторного Д.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому він просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду – без змін. Вказав, що на час звернення до суду та на час ухвалення рішення зазначений згідно закону шестимісячний строк фактично сплинув, оскільки активна фаза бойових дій на відповідній території припинилась більше ніж шість місяців тому, що підтверджується відповідними офіційними повідомленнями та публічними даними щодо хронології бойових дій у районі зникнення. Міністерством оборони України не надано жодних доказів, які б свідчили про можливе перебування ОСОБА_2 у полоні, на лікуванні чи виконанні службових завдань після його зникнення. Всі офіційні запити та відповіді уповноважених установ підтверджують відсутність будь-якої інформації щодо його місцезнаходження. Доводи Міністерства оборони України про «передчасність» заяви є безпідставними і повністю спростовуються матеріалами справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Міністерства оборони України задоволенню не підлягає,виходячи з наступного.
Згідно до ст. 263 ЦПК України:
1. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
3. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказані вимоги судом дотримані.
Рішення суду мотивовано тим, що встановлені судом обставини з достатньою вірогідністю підтверджують загибель під час виконання бойового завдання брата заявника ОСОБА_2 , та існують достатні підстави, підтверджені належними доказами, для оголошення його загиблим (померлим) під час виконання військового обов`язку із захисту Батьківщини від дня вірогідної смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 в районі населеного пункту Кліщіївка Бахмутського району Донецької області.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що заявник ОСОБА_1 є рідним братом зниклого ОСОБА_2 .
Довідкою №1870 від 10.02.2025 командира військової частини НОМЕР_3 , підтверджується, що ОСОБА_2 знаходився у розпорядженні командира ВЧ НОМЕР_1 (безвісно відсутній) та у період з 20.10.2022 року по 02.11.2022 року дійсно брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, перебуваючи в районі н.п. Бахмут, Бахмутська мтг, Бахмутський р-н, Донецької обл. (а.с.28).
Згідно витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 07.10.2022 №323 увільнено від займаної посади та зараховано в розпорядження командира НОМЕР_4 окремої механізованої бригади, з 12.11.2022 року ОСОБА_2 до набрання законної сили судовим рішення про визнання його безвісно відсутнім чи оголошення померлим або до повернення його на військову службу (а.с.34).
Відповідно до витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 №3262 від 01.05.2023 року було проведено службове розслідування за фактом зникнення ОСОБА_2 в ході якого підтверджено факт та обставини зникнення останнього (а.с.35-43).
07 жовтня 2022 року ОСОБА_2 на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 призвано до Збройних Сил України за мобілізацією. Військову службу ОСОБА_2 проходив у військовій частині НОМЕР_1 на посаді стрільця-снайпера 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 6 механічної роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 згідно наказу №298 від 20.10.2022 року(а.с. 33).
ОСОБА_1 отримав повідомлення про зникнення безвісті № 11 від 15 лютого 2023 року, яким його було сповіщено про те, що його брат солдат ОСОБА_2 , стрілець-снайпер 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 6 механічної роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , зник безвісті 02 листопада 2022 року під час артилерійського обстрілу зі сторони збройних сил російської федерації поблизу м.Бахмут Донецької області. (а.с. 59). 
Як вбачається з акту службового розслідування по факту зникнення безвісти від 01 травня 2023 року, затвердженого командиром військової частини НОМЕР_1 , було проведене службове розслідування з метою встановлення причин та умов можливого зникнення 02 листопада 2022 року або можливої загибелі військовослужбовців, зокрема, стрільця-снайпера 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 6 механічної роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_2 . З урахуванням опису обставин загибелі військовослужбовців, рапортів та пояснень безпосередніх свідків події, достовірних доказів загибелі чи захоплення в полон солдатів, в тому числі солдата ОСОБА_2 , в ході проведення службового розслідування не встановлено. Зникнення безвісті ОСОБА_2 слід вважати під час бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки, оборони й територіальної цілісності України, відсічі та стримування збройної агресії з боку збройних сил російської федерації на території Донецької області (а.с.44-54)
У ході службового розслідування встановлено, що 02.11.2022 року близько 23 год. 30 хв. під час ведення активних бойових дій з використанням гранатомета АГС, мінометів 120 мм, ствольної артилерії в зоні відповідальності НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , при відході з позиції ВОП «Фродо» в районі населеного пункту Кліщіївка Донецької області був виявлений противник у кількості до мотострілецької роти. В результаті ведення бойових дій солдат ОСОБА_2 зник безвісти.
Згідно виписки з реєстру оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора, наданої ДП «Український національний центр розбудови миру» 21 лютого 2025 року на запит адвокату Касторному Д., дані щодо ОСОБА_2 відсутні. Інформація, яка б підтверджувала перебування в полоні зазначеного військовослужбовця, вказувала на його місцезнаходження, відсутня (а.с.64).

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , внесений до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, 24 липня 2023 року набув статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № 20230815-961 від 15 серпня 2023 року Міністерства внутрішніх справ України (а.с. 62).
18 січня 2023 року брат ОСОБА_2 – ОСОБА_1 подав заяву до Національної поліції України про зникнення безвісті його брата, відомості щодо якої внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12023221240000089, що підтверджується витягом (а.с. 60).
Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).
Згідно з пунктом 3 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.
ЦПК України містить чотири процедури, наслідком якої є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами Державної реєстрації актів цивільного стану може бути видано свідоцтво про смерть, зокрема:
- встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України);
- встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України);
- встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України);
- визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України).
Вказані процедури є відмінними між собою, мають певні особливості та різні правові наслідки.
Щодо оголошення особи померлою (стаття 46 ЦК України та статті 305-309 ЦПК України)
Відповідно до частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років після закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
Згідно із частиною третьою статті 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України (частина четверта статті 46 ЦК України).
Відповідно до змісту статті 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.
Згідно із частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.
Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи (постанова Верховного Суду від 08 жовтня 2025 року у справі № 357/9150/24, провадження № 61-2282св25).
Таким чином, оголошення померлим (смерть in absentia) - це судове визнання померлою фізичної особи, про яку за місцем постійного проживання відсутні будь-які відомості про місце її перебування протягом встановленого строку. Оголошення особи померлою юридично прирівнюється до фізичної смерті, є припущенням смерті (praesumptio mortis) і має своїм наслідком припинення правоздатності особи. Тому при оголошенні особи померлою суд виходить із презумпції смерті особи, тобто припущення, що на момент розгляду справи особи немає в живих, однак встановити це достеменно неможливо. Оголошення особи померлою здійснюється судом на підставі непрямих доказів або у зв`язку з тривалою безвісною відсутністю (постанова Верховного Суду від 02 квітня 2025 року у справі № 465/3147/22, провадження № 61-1296св24).
Цивільним законодавством передбачено декілька підстав для оголошення фізичної особи померлою: по-перше, тривала безвісна відсутність, тобто якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років; по-друге, особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом шести місяців; по-третє, за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру фізична особа може бути оголошена судом померлою протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру; по-четверте, якщо особа пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, в такому випадку вона може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. При цьому, суду надано право оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців ( постанова Верховного Суду від 13 березня 2024 року у справі № 204/7924/23 (провадження № 61-16728св23)).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 грудня 2024 року в справі № 755/11021/22 вирішила виключну правову проблему щодо початку відліку строку, передбаченого частиною другої статті 46 ЦК України, для оголошення судом фізичної особи померлою.
Зокрема, Велика Палата Верховного Суду наголосила, що в частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на всій території України.
Шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом.
Відрахування шестимісячного строку з дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту було б непропорційним обмеженням прав та інтересів значної кількості цивільних осіб, членів сімей Захисників і Захисниць України.
З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою не раніше спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія хоча і є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних дій.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 ЦПК України).

У справі, що переглядається, ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про оголошення померлим свого рідного брата ОСОБА_2 . В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що ОСОБА_2 був військовослужбовцем, 02 листопада 2022 року близько 23-00 голини ночі почався щільний обстріл їхньої позиції з мінометів та АГС, оскільки агресор наступав переважаючими силами, були вимушені відійти до укріплень в тилу для збереження особового складу, після відходу та перевірки наявності особового складу виявлено відсутність солдата ОСОБА_2 , пошуки не дали результатів, місцезнаходження солдата ОСОБА_2 не відоме (а.с.35-43)
На підтвердження своїх доводів ОСОБА_1 надав копії повідомлення про зникнення безвісті його брата ОСОБА_2 повідомлення про зникнення безвісті № 11 від 15 лютого 2023 року; акту службового розслідування по факту зникнення безвісти від 01 травня 2023 року, яким встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 під час активних бойових дій біля н.п. Кліщіївка Донецької області, в результаті ведення бойових дій ОСОБА_2 зник безвісти; достовірних доказів загибелі чи захоплення в полон ОСОБА_2 в ході проведення службового розслідування не встановлено; виписки з реєстру оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора, від 21 лютого 2025 року, де дані щодо ОСОБА_2 відсутні; інформація, яка б підтверджувала перебування в полоні зазначеного військовослужбовця, вказувала на його місцезнаходження, відсутня; витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № 20230815-961 від 15 серпня 2023 року, в якому міститься інформація про ОСОБА_2 , та витягу з ЄРДР за заявою брата ОСОБА_2 - ОСОБА_1 від 18 січня 2023 року про зникнення безвісті його брата.
Вказані докази у своїй сукупності достовірно не свідчать про смерть ОСОБА_2 , проте дають підстави для обґрунтованого припущення його смерті за обставин, що підтверджені цими доказами. Наявні в справі матеріали не містять жодних суперечностей щодо обставин загибелі військовослужбовця ОСОБА_2 та надають можливість зробити вірогідне припущення про його смерть під час виконання ним обов`язків військової служби 02 листопада 2022 року біля населеного пункту Кліщіївка Бахмутського району Донецької області. Будь-які відомості про те, що ОСОБА_2 живий, перебуває у полоні, виїхав за межі України тощо, у матеріалах даної цивільної справи відсутні.
Ураховуючи викладене, за наявності обґрунтованих припущень про факт смерті ОСОБА_2 у зв`язку з воєнними діями, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про оголошення особи померлою.
Доводи апеляційної скарги Міністерства оборони України про те, що подання ОСОБА_1 цієї заяви до суду є передчасним, оскільки воєнні дії тривають, колегія суддів відхиляє як безпідставні та такі, що спростовуються частиною другою статті 46 ЦК України, у якій йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан, та вищевказаним висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 11 грудня 2024 року в справі № 755/11021/22, згідно з яким з урахуванням конкретних обставин справи суд може розпочати відлік шестимісячного строку для оголошення особи померлою від дня настання події, яка спричинила загибель фізичної особи, у разі якщо ця подія відбулася за межами території ведення активних бойових дій, проте є наслідком воєнних дій.
Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку 
громад та територій України 28 лютого 2025 року № 376, c. Кліщіївка Бахмутської міської територіальної громади Донецької області належало до території активних бойових дій з 24 лютого 2022 року по 23 січня 2023 року, з 24 січня 2023 року по 17 вересня 2023 року мало статус тимчасово окупованої території, з 18 вересня 2023 року знову віднесене до території активних бойових дій.
Колегія суддів вважає доведеними обставини, які дають підстави для встановлення факту смерті ОСОБА_2 військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, стрільця-снайпера 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 6 механічної роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 в районі населеного пункту Кліщіївка Донецької області, під час виконання бойового завдання із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку російської федерації.

Заявник звернувся до суду із заявою 09 квітня 2025 року, тобто, після спливу шестимісячного строку, передбаченого ч. 2 ст. 46 ЦК України, який відраховується від першої дати припинення бойових дій після обставин 23 січня 2023 року, які вказують на смерть ОСОБА_2 , а відновлення в подальшому активних бойових дій у цьому районі не може впливати на реалізацію прав заявника. 
ОСОБА_5 звернулася до суду із заявою 09 квітня 2025 року. Тож на час його звернення до суду та ухвалення судом першої інстанції рішення сплинув шестимісячний строк, зазначений у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, що спростовує доводи Міністерства оборони України про передчасне звернення заявника до суду.
Схожі висновки викладені у постанові Верховного Суду від 24 червня 2025 року у справі № 740/3257/23 про оголошення померлим загиблого від ракетного обстрілу військовослужбовця.
Пункт 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» звертає увагу суду на необхідність відрізняти оголошення фізичної особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою це ствердження судовим рішення припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті особи можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.
Оголошення померлим ОСОБА_2 заявнику необхідно для вирішення питань соціального захисту, оформлення спадкових прав та для отримання сім`єю передбаченої законом соціальної допомоги та інших належних виплат.
У контексті приписів норм Закону, які регламентують спірні правовідносини, та фактичних, документально підтверджених обставин справи, суд першої інстанції, задовольняючи вимоги заяви ОСОБА_6 про оголошення фізичної особи померлою (загиблою), обґрунтовано прийняв до уваги приписи ч.1 статті 293; п.3 ч.2 статті 293; ч.1 статті 306 ЦПК України, ч.2 статті 20 Закону України ”Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин”, а також судом першої у оскаржуваному рішенні зазначено, що у матеріалах службового розслідування за фактом зникнення безвісти ОСОБА_2 вказані обставини, які із достатньою вірогідністю підтверджують загибель ОСОБА_2 під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Кліщіївка Бахмутського району Донецької області. При цьому, суд першої інстанції, керуючись положеннями статті 46 ЦК України, із врахуванням конкретних обставин справи, вважав, що оголошення фізичної особи померлою можливе після спливу шести місяців з дня настання відповідної події - загибелі під час виконання бойового завдання ОСОБА_2 , в районі населеного пункту Кліщіївка Бахмутського району Донецької області. За відсутності лише тіла загиблого військовослужбовця, при наявності достатніх доказів його загибелі при проведенні бойових дій, відмова у позові про визнання такого військовослужбовця померлим не може вважатися такою, що відповідає завданням цивільного судочинства та принципу правової визначеності. Вказане вище узгоджується із висновком Верховного Суду, висловленим у постановах: від 26.02.2024 року у справі № 686/9938/23, провадження № 61-15733св23: від 25.04.2024 року у справі №278/970/23, провадження №61-16074св23. Проаналізувавши наявні докази у справі у їх сукупності та норми права, які регулюють дані правовідносини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі. При цьому, задоволення заяви має для ОСОБА_1 юридичне значення, оскільки необхідне для реалізації своїх спадкових прав та отримання соціальних гарантій, згідно із чинним законодавством України. 
Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.
Правові наслідки появи фізичної особи, яка була оголошена померлою визначені у ст. 48 ЦК України. Так, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. Незалежно від часу своєї появи фізична особа, яка була оголошена померлою, має право вимагати від особи, яка володіє її майном, повернення цього майна, якщо воно збереглися та безоплатно перейшло до неї після оголошення фізичної особи померлою, за винятком майна, придбаного за набувальною давністю, а також грошей та цінних паперів на пред`явника. Особа, до якої майно перейшло за відплатним договором, зобов`язана повернути його, якщо буде встановлено, що на момент набуття цього майна вона знала, що фізична особа, яка була оголошена померлою, жива. У разі неможливості повернути майно в натурі особі, яка була оголошена померлою, відшкодовується вартість цього майна. Якщо майно фізичної особи, яка була оголошена померлою і з`явилася, перейшло у власність держави, Автономної Республіки Крим або територіальної громади і було реалізоване ними, цій особі повертається сума, одержана від реалізації цього майна.
Колегія суддів, з урахуванням наведеного та оцінюючи наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, вважає, доведеним факт смерті ОСОБА_2 , та роз`яснює заявнику, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо буде одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.
Отже, доводи апеляційної скарги Міністерства оборони України висновків суду по суті справи не спростовують.
Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно достатті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.
Оскільки апеляційна скарга Міністерства оборони України задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат судом апеляційної інстанції немає.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
постановив :

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України –залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2025 року-залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня ухвалення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 27 травня 2026 року.

Головуючий  В.Б. Яцина.

Судді колегії Ю.М. Мальований.

О.В. Маміна.